68 Bíró Lajos. 



Épen Úgy, mint idehaza, feltűnő sok a rostált gazban az 

 Acarida, avval a különbséggel, hogy Uj-Guineában rendesen ott 

 találjuk a Tromhidium piros színű atkákat is. Egy havi rostálá- 

 somról vezetett naplóm szerint átlag 15 darab került ki egy rostá- 

 lásból, de szó sincs róla, hogy a táblázatomba felvett szám azt 

 mutassa, hogy nem lett volna több is, ha mind kifogni akartuk 

 volna. Gyűjtés közben az apróbb termetűeket külön szedtem. 

 Osztályozáskor nagyon figyelmesen kellett elbánni velők, mert sok 

 közte az olyan piczi atkaalak, melyeknek a nagyságát csak a 

 milliméter tört részeivel lehet kifejezni. Néhány napig használatba 

 vettem egy saját-szerkesztette bogárfuttatót, evvel fáradság nélkül 

 nagyobb számban kaptam meg a mikroskopikus kicsiségű at- 

 kákat is. 



Atkák után nem is kell sokszor rostálni se, a nélkül is szed- 

 heti akaratlanul is mindenki, a ki a sűrűségben megfordul, gyűl az 

 magától is, a lábaszárára. Minden Uj-Guineában lakó európainak 

 réme a „Buschmukesz", mert rövid séta után erős viszketegséget 

 kap a bokáján, a térdén, sőt . . sőt . . . hogy is mondjam ? egyebütt 

 is. Minél jobban vakarja, annál jobban viszket, úgy hogy sok 

 türelmetlen ember gonosz sebeket kapar magán ; hallottam olyan 

 esetről is, hogy ilyen elmérgesedett seb miatt a lábat amputálni 

 kellett Az atka támadását fehérbőrű emberen bolhacsípéshez hasonló 

 udvaros kis vörös folt jelzi, közepén puszta szemmel alig látható 

 piczi vérpiros pont : maga az állatka, mely a felbőr legfelsőbb rétege 

 alatt húzódott meg. 



A sötétbőrű pápuán nem látszik a bőrön udvaros folt, de 

 gyakorlott szem ott is könnyen meglátja a sötét alapon pirosló 

 állatkát. Az én apró rovarokhoz szokott szemem mindig és azonnal 

 meglátta a busmukeszt, sőt alig volt benszülött is, a ki nem ismerte 

 volna, de sajátságos, hogy európai ember, még a legtöbb orvos 

 is, csak akkor vette észre, ha nagyító üveggel megmutattam ; azt 

 is furcsának találtam, s csakis a megfigyelésben való járatlanság- 

 nak róhatom fel, hogy egynek se jutott eszébe akár csak kézi 

 nagyítóval is ránézni, míg én meg nem mutattam, pedig soknak 

 ott volt a zsebében a nagyító. Eszembe jut róla a fillokszera fel- 

 fedezésének története, pedig az még a busmukesznél is nagyobb ; 

 Francziaországnak egész hegyvidékét tette már tönkre, egész sereg 

 bizottság vizsgálta a baj okát, még a bacillusokat is gyanúba fogták, 

 mégis csak a rovarász Planchon látta meg, hogy rovar ül a gyöke- 

 reken. Sőt hogy példáért ne menjek a szomszédba, azt a furcsa- 

 ságot is felemlíthetem, hogy a szárnyas fiUokszerát nálunk is egy 

 figyelmes parasztgazda, a peérí albíró fedezte fel elsőnek. Uj- 



