Magyarország pillans^ói 7 



Az ab. bimacnlata Eim.') a törzsalaktól csak abban külön- 

 bözik, hog}' a felső szárny csúcsán levő fekete petty alatt má- 

 sodik kisebb petty (olykor csak pont) is mutatkozik. Egy-egy pél- 

 dányát fogták Aradon és Eperjesen. Ennek ellentéte az ab. im- 

 macnlata Schulz.-) melynél mi:id a két petty hiányzik. Ezt egy- 

 egy példányban Eperjesen és Pujon (Hunyad megye) fogták. .Az 

 ab. rnbromaculatus i. I.^) alsó szárnyán szabálytalan vörös toltok 

 mutatkoznak. Ilyent többször foglak Budapest környékén. Ezekhez 

 sorakozik az ah. tennivittata,^) melyet leuújabban S peng el 

 állított fel (Zool. Jahrb XM. 364) ; submarginalis sávja a rendesnél 

 jcval keskenyebb, miáltal az alsó szárny szegélybeli holdjai te- 

 temesen megnagyobbodnak. Egybevágó hím példány Budapesten 

 bábból kelt ki nálam. .Az Alpescken 1700 m. magasságig rÖDÜl, a 

 Himaláján 3000 m.-ig. 



Petéjét, mely gömbalakú, szürkés- íeliér színű, egyenkint, de 

 egymáshoz közel álló növényekre rakja le. Hernyója rendszeiint 

 két ivadékban foidul elő: az egyik május végétől jjnius vécéig, a 

 másik július közepétől augusztus végéig, szórványosan IJí. ivadék 

 is fellép szeptember közepétől végéig, sőt kivételesen egy ízben 

 november elején is találtam. 45—48 min. hosszú. Tápláló növényei- 

 Pimpinella saxiíraga és magna (pimpínella), Daucus carota (murok) 

 Anethum graveolens (kapor), Foeniculum officináié (harmatkása), 

 Heracleum spondylium (tápsir). Ruta graveolens (ruia), Peuce- 

 danum oreo^elinum és chabrei (koc^ord), Apium graveolens (zeller)? 

 Carum carvi (kömény), Angelica sylvestris (angyélika), Frngaria 

 vesca (szamócza) és kivételesen Dictamus albus (ezerjófű) és Pet- 

 roselium sativum (petrezselem). .A hernyó színezése, a fekete ha- 

 rántsávok megszélesbedése folytán változó ; igen ritka az egészen 

 fekete, minőt Tomala Nándor 1898-ban kettőt talált, mely 

 szabályos lepkét adott. Kifejlődve 4 — 4'o cm. hosszú. 



Változatosabb a bab színezése. Az I. ivadéké sárgás zöld vagy 

 világos zöld ; belőle lesz a sötétebb színű törzsalak, valmint az ab- 

 aurantiaca és Drusiis. A II. (és III.) ivadéknak kitelelő bábja el- 

 lenben egyszínű világosbarna vagy fekete hát- és oldalsávokkal, 

 többnyire azonban sötétebb barna ugvan oly rajzzal, mely olykor 

 az alapszínt csaknem teljesen elnyomja. 



1) A kétfoltú. 



2) A foltatlan. 



3) vörös foltu. 



■*) A keskeny sávú. 



