17 



Paa Knoglerne fra Lagoa Santa ere følgende Maal tagne: 



Nutid. Jordfundne. 



Bahu. Camelo. »Foisltj. Huler-. 



Øvre Kindtænders Ræltlte G8 



Ovre Uagkindtænders Rælilie -ilMa 



Laarbenets Længde 192'l2 192 



Skinnebenets Længde 240 



De ægte amerikanske Hjorte fra Nntid og nærmeste Fortid danne tilsammen en 

 tætslultet Gruppe af indbyrdes nærslaaende Former, udmærkede overfor andre Hjorte ved 

 baade at have Vomer forlænget langt tilbage som Skillevæg i den bageste Næsegang og at 

 have store Levninger af nedre Ende af 2det og ote Mellemhaandsben, Egenskaber, der 

 hos andre Hjorte ikke findes forenede^). Deres Rod have de i den Gamle Verden, Hjor- 

 tenes Hjemsted, hvor mere oprindelige Hjorteformer, af Afdelingen Cervini, ere almindelige 

 nok, kjendte baade fra Fortid og Nutid ; i en fjernere Fortid, i Tertiærtidens Midte og 

 senere, medens Hjortene blomstrede i den Gamle Verden, synes Amerika at have været 

 fattigt paa Hjorte, kun af og til at have modtaget Indvandrere fra den Gamle Verden. 

 En eller anden Gammel-Verdens-Hjort af ret oprindeligt Præg, med store Levninger af 

 2det og Ste Mellemhaandsben, vist en forholdsvis nær Slægtning af Cervus capreolus, 

 er vandret til Amerika og er der bleven Stamform til hele Rækken af de ægte amerikanske 

 Hjorte, der alle have beholdt en, tilsyneladende ret tilfældig, hoj Egenskab, som deres 

 Stamformer have haft, eller dog snart have faael udviklet: det lange Vome}'. 



Skjønt Amerikas Hjorte fra Nutid og nærmeste Fortid, bortset fra de meget sent 

 indvandrede rent Gammel-Verdens-Former Cervus elaplius og Alces maclilis, i Skelettet ere 

 saa ens, at de allerfleste af dem indbyrdes kun afvige i ganske smaa Enkeltheder, er der 

 i Hornenes Uddannelse stor Forskjel. Der findes blandt dem Arter, hvis Horn aldrig blive 

 andet end smaa simple Spidser, og andre, hvis Horn blive store og stærkt grenede. Til- 

 syneladende findes der altsaa iblandt dem baade Arter med meget oprindelig formede Horn 

 og Arter med højt udviklede Horn, ligesom blandt den Gamle Verdens Hjorte, og Arterne 

 maatte da kunne ordnes i Rækker efter Hornenes Uddannelse; Arterne med de simple 

 Horn maatte være dem, der stod nærmest ved Stamformen. Maaske er Forholdet virkelig 

 saaledes. Men en anden Tydning er mulig og nok s,aa sandsynlig : de simpelt formede 

 Horn kunne være Vantrivninger. Det vilde, i første Tilfælde, være paafaldende, at der til 

 den store Forskjel i Hornenes Udvikling ikke skulde svare i det mindste lidt Forskjel i 

 Skelettet; og i selve de simple Horns Form er der noget, der tyder paa, at de ikke ere 

 oprindelige: de have kun en ganske kort Rosenstok, i denne Henseende meget afvigende 

 fra de simpelt formede Horn hos de Gamle-Verdens-Hjorte af oprindelig Form. Det er 

 ikke usandsynligt, at Hornene, der nærmest ere at regne for en Slags overdaadig Pynt, 



K Museo Lundii. 3. I. 3 



