35 



Af Slægtens to nulevende Arter, D. torqvalus og JJ. labiatus, er JJ. torqvatns den, 

 der i de væsenligste Henseender er den oprindeligste. Et af de Forhold, livori det viser 

 sig, er den ringe Udvikling af den forreste Del af Sinus maxillaris hos D. iorqvatus, et 

 andet er Næseryggens mindre Grad af Fladtrykning. 1 begge disse Henseender stemmer 

 D. stenocephalus med D. torqvatus og viser deri sin lave Oprindelse. Dens Udspring fra 

 Z>/eoC?//e«-Stammen maa sikkert endda ligge lavere end det Trin, hvorpaa D. torqvatus staar ; 

 derpaa tyder Hjørnetændernes Svaghed. Men i flere andre Egenskaber er D. steno- 

 cephalus naaet langt højere end de to nulevende Arter. Dens Ansigt er væsenlig bedre 

 end hos de andre uddannet som Redskab til at bore og rode i Jorden, paa lignende 

 Maade som hos forskjeliige af de øverste Medlemmer af Svinenes Familie, mere formel 

 som Brækjern, med stærke Trynemuskler; og som Løber, med lange Lemmer, er den 

 uddannet særlig vidt. 



1 Forhold til andre Arter af Slægten har D. stenocephalus i det enkelte udmærket 

 sig ved følgende : 



Ydre. Den har været ikke lidt større end de to andre Arter fra Lagoa Santa, 

 mere langsnudet og højbenet. 



Tænder. Øvre Hjørnetand synes, at dømme efter Gruben, at have været noget 

 svagere end hos D. torqvatus og D. labiatus. Ogsaa nedre Hjørnetand synes at have været 

 svag; Udhulingen i Kjæberanden foran øvre Hjørnetand, hvori Spidsen af nedre Hjørnetand 

 optages, er i hvert Fald ikke dyb, kun omgrændset af en ganske svag Kam. Afstanden 

 fra øvre Hjørnetand til p2 er kort som hos D. torqvatus. De øvre Forkindtænder ere som 

 hos D. labiatus, 3dje næsten, 4de helt formet som Bagkindtand. Bageste øvre Kindtand 

 er paafaldende lille, næsten uden bageste Hæl ; dens Form kan, paa den eneste forelig- 

 gende Hovedskal, være paavirket af, at den er kommen til at sidde længere tilbage, end 

 den skulde, idet en overtallig Kindtand er indskudt i Tandrækken mellem m\ og »i2, 

 hvorved de to bageste Kindtænder ere trængte bagud. Bageste nedre Kindtand er for- 

 holdsvis kort. Hælen lille, med kun en enkelt større Spids og næsten uden Smaaspidser, 

 som undertiden hos begge de andre Arter. 



Hovedskal. Ansigtet er meget længere og smallere end hos de to andre Arier 

 fra Lagoa Santa. Øjehulen er skudt meget længere tilbage, saa at dens Forrand ligger el 

 godt Stykke bag den bageste Kindtand, medens Øjehulens Forrand hos de andre ligger 

 omtrent over Midten af bageste Kindtand. Kindfiaden foran Øjehulen er derfor paafaldende 

 stor. Oversiden af Mellemkjæbens forreste Del er mere flad, mere skoviformet, end hos 

 de andre, Forranden af Frc. nasalis mindre skarp ; Indsnittet i Næse-Aabningens Siderand 

 naar mindst lige saa langt tilbage som hos D. labiatus. Næseryggen er hvælvet som hos 

 D. torqvatus. Sinus maxillaris er fortil, foran Mundingen af Canalis infraorbitalis, lige saa 

 lidt opsvulmet som hos D. torqvatus; bagtil derimod, i Kindbuens Grund, er den endnu 



5' 



