52 



enkell Retning; den tjener mesl lil knn al lofle IJnderkjæben; den kun ikke fremkalde 

 Bevægelser til Siderne. Kindmnskel og Vingemiiskel derimod ligge heldig, saa langt fremme, 

 at de have stor Magt lil at presse Underkjæbe mod Overkjæbe, og saa skraat, at de evne 

 at rokke Underkjæben lil Siderne; de ere allsaa særlig skikkede lil al udføre del Arbejde, 

 som Hovdyrene have IJrug for, Søndermaling af de grønne IJIade, og del er derfor dem, 

 der stadig bruges, medens Tindingmusklen øves i mindre Grad. 



Temporalis taber sin oprindelige Kraft. F)en indskrænker sil Udspring lil Hjerne- 

 kassens Side, og dens Fæste, IJnderkjæbens Processus coronoideus, svinder ind. Tinding- 

 kammen, den øvre Grændselinie for Tindingmusklens Udspring, rykker nedad, fjernes fra 

 den tilsvarende paa Hovedets modsatte Side ; en Crista sagittalis, frembragt ved Tinding- 

 kammenes Sammenstød, ophører al dannes. Kindbuens bageste Del, hvis Styrke meget 

 afhænger af Styrken af Fascia temporalis, bliver svagere. Hele Tindinggruben bliver 

 mindre rummelig. 



Masseter voxcr særlig i sin forreste Del. Den strækker sil Udspring fremad langs 

 Kindbuen og naar tilsidsl helt frem paa Kinden foran Kindbuens Rod. Dens Fæste breder 

 sig over Ydersiden af Underkjæbens Prc. angularis, som del bringer lil al voxe. 



Pterygoideus internus udvider sil Udspring. Det kan ske paa den Maade, al den 

 udvider sin oprindelige Plads, Fossa pterygoidea, og da kan fremkalde en anselig Prc. 

 ecloptert/goideus; men oftest sker det paa den Maade, al den voxer op udenom Udspringet 

 af Pterygoideus eætermts, ud over den oprindelige Yderrand af Fossa pterygoidea, op paa 

 Ydersiden af Væggen af den bageste Næsegang, op i Øjehulens Bund. Fæstet breder den 

 ud over Indersiden af Underkjæbens Prc. angularis, som den bringer Tilskyndelse til Væxt. 

 Et Udtryk for Styrken af Udspringet af Pterygoideus internus er sikkert den Omdannelse, 

 der kan gaa for sig i Ydervæggen af den bageste Næsegang : Ganebenels lodrette Del og 

 den tilstødende Del af Prc pterygoideus fra Ala magna voxe, strække sig længere tilbage 

 og skyde sig forbi Os pterygoideum, der delvis fortrænges og vantrives. 



Ved den Maade, hvorpaa Underkjæben malende med Kraft føres mod Ovcrkjæben, 

 paavirkes Kindlænderne, først og fremmest Bagkindtænderne, der ligge nærmest under 

 Tyggemusklernes Indtlydelse, dernæst ogsaa Forkindtænder og Mælkekindtænder, der paa- 

 virkes desto mere, jo mere Kindmusklen voxer fremad langs Kinden, og jo mere Vinge- 

 musklen skyder sig frem i Øjehulens Bund. 



Bagkindlænderne udvide sig i alle Retninger og skifte samtidig Form. Hvorledes 

 Formen bliver, afhænger øjensynlig i Hovedsagen af den svagere eller stærkere og ellers 

 forskjelligartcde Brug ; men mange Enkeltheder synes ret tilfældige. 



De øvre Bagkindtænder ere hos de laveste Hovdyr endnu formede ganske som hos 

 mange af de oprindeligsle Insektædere eller Pungdyr"); Kronen er lav og har de tre op- 

 rindeligsle yderste Spidser, (sle, 2den og 3dje, to indre Spidser, 4de og ole, og en enkelt 



