54 



forskjellig Tilvæxt ogsaa faa denne Form; og del samme fijelder 2den, endogsaa Isle. Ofte 

 beholde dog Forkindtænderne, trods Udvidelser, tydelig el svagere Præg end Bagkind- 

 tænderne; og den forreste har Tilbøjelighed til at vantrives og forsvinde, fordi den ligger 

 for langl borte fra Tyggemusklerne og trænges af sine Omgivelser. En sjelden Gang kan 

 det ogsaa hænde, at andre af Forkindtænderne vantrives, eller at deres Række næsten liell 

 forsvinder, fordi deres Gjerning overlages af andre Dele af Tandsættet. 



Ogsaa Mælkekindtænderne tages af Hovdyrene særlig i Brug. Hos de laveste 

 Hovdyr have de bageste Mælkekindlænder, baade øvre og nedre, den Form, der utvivlsomt 

 er deres oprindelige hos Placentalia: 4de har samme Bredl'orm som Bagkindtænderne, 3dje 

 har Mellemform. Denne Tiisland opretholdes hos mangfoldige Hovdyr. Men i Hovdyrenes 

 øverste Grupper viser sig Tilbøjelighed til Udvidelser. Meget almindelig faar ogsaa 3dje 

 Mælkekindtand Bredform ; og samme Form kunne endogsaa de lo forreste faa. Hos nogle 

 Hovdyr bruges Mælkekindtænderne saa længe og faa ved allehaande Tilvæxt en saa uhyre 

 Størrelse, al al Kraft tages fra deres Efterfølgere i 2det Sæl, der vantrives og forsvinde. 



Fortænderne have hos de laveste Hovdyr den simple, nærmest kegledannede Form, 

 der er den almindelige hos lavere Pattedyr, og de ere kun smaa; deres senere Skjebne 

 afhænger mest af den Maade, hvorpaa Føden gribes. Plukkes Blade og anden Føde mest 

 ved Fortændernes Hjelp, vinde Fortænderne i Styrke og formes som Niplænger ; om det 

 bliver alle Fortænderne eller kun nogle af dem, der formes saaledes, afhænger af, om 

 de alle, eller kun nogle af dem lages i Brug ; er det kun enkelte af dem, der bruges, 

 kunne de vinde en uhyre Størrelse paa de andres Bekostning. I Forening med Læber og 

 Tunge kunne ogsaa Underkjæbens Forlænder bruges; de kunne samlede virke som en 

 Slags Kniv, hvormed Blade afskjæres, der fastholdes af Læber og Tunge, og de formes 

 derefter, medens de øvre Fortænder, der ere satte ud af Brug, vantrives. Bruges væsenlig 

 Læber, Tunge eller Tryne alene til at gribe Føden, sættes alle Fortænderne mere eller 

 mindre ud af Brug og vantrives eller vanslægte ; de kunne tages i hel anden Tjeneste, 

 som Stødtænder. 



Hjørnetænderne ere hos de laveste Hovdyr formede som hos de fleste oprindelige 

 Pattedyr; de ere store, fremragende over Omgivelserne, kroget-kegleformede. De tlesle 

 Hovdyr faa ikke stor Brug for dem. De pleje derfor at vantrives paa forskjellig Maade 

 eller dog vanslægte; enten svinde de ind og forsvinde tilsidst, eller de blive tilbage som 

 en Slags Overflødigheds-Tegn eller Vaaben hos Hannen; eller de overtage en lignende 

 Gjerning som deres Omgivelser, enten sluttende sig nærmest til Forkindtænderne, som de 

 kunne komme til al ligne, eller dellagende i Fortændernes Virksomhed og da formende 

 sig paa lignende Maade som de. Kun sjelden overtage de et Arbejde, der vedligeholder 

 deres oprindelige Kraft eller endogsaa bringer dem i fornyet Væxt: de kunne bruges som 

 Stødtænder til at rode i Jord eller lignende, og de omformes derefter. 



