61 



CapiUUum er noget forslørrel men har dog ikke bredt sig ind under Scaphoideum. Mul- 

 tangulum majus er noget indskrænket som Følge af, at 1ste Finger er noget vantreven. 



Paa mange Maader kunne Hovdyrene i Haandrodens Bygning afvige fra det Grundlag, 

 der maa regnes for at være det oprindeligste, alt eftersom Spoleben og Albueben forholde 

 sig, alt eftersom de og de Mellemhaandsben voxe eller vantrives, o. s. v. 



En af de almindeligste Afvigelser, der er at finde hos Hovdyr af forskjellige 

 Grupper, men alle med stærkt Spoleben, forholdsvis svagt Albueben og stærke midterste 

 Mellemhaandsben, er følgende: Hele Haandroden er presset mere flad, saa at Ledfladen 

 mod Underarmen har mistet den hvælvede Form. Lunatum er voxet, som det alierede 

 kan være det ogsaa hos nogle af de alleroprindeligste Hovdyr, og er omtrent paa Størrelse 

 med Scaphoideum. Cuneiforme er noget indskrænket og har til Lunatum afgivet en Del af 

 sin Ledllade mod Hamatum. Et særskilt Centrale mangler. Capitatum har strakt sig noget 

 ind under Scaphoideum. — Videre Afvigelser fra denne Form kunne gaa i meget forskjellig 

 Retning: Skjønt Albuebenet i Forhold til Spolebenet er noget vanslægtet, kan det dog 

 endnu være saa stærkt og tages .saa meget i Brug, at det bringer Cuneiforme til at voxe, 

 medens til Gjengjeld Scaphoideum bliver lille. Eller Scaphoideum og Hamatum kunne voxe 

 paa en højst ejendommelig Maade; Scaphoideum breder sig ud over Capitatum og trænger 

 Lunatum tilside, og Hamatum breder sig ind under hele Lunatum og trænger Capitatum 

 tilside ; Scaphoideum er sikkert ægget af Spolebenet ovenfra, af Capitatum og 3dje Mellem- 

 haandsben nedenfra; Hamatum er vist paa lignende Maade paavirket særlig af Lunatum 

 ovenfra og af 3dje og 4de Mellemhaandsben nedenfra. Eller Capitatum kan voxe stærkt 

 under Paavirkning af et mægtigt 3dje Mellemhaandsben og brede sig langt ind under 

 Scaphoideum. — Vantrives de to inderste Mellemhaandsben, kunne ogsaa de tilsvarende 

 Huandrodsknogler, Multangulum majus & minus, vantrives ; men det kan ogsaa ske, al 3dje 

 Mellemhaandsben breder sig ind under begge de nævnte Knogler, som derved bevares. O. s. v. 



En særegen Afvigelse fra Forholdene hos de oprindeligste Hovdyr findes hos dem, 

 hos hvem ikke Spolebenet, men Albuebenet bliver den stærkeste af Underarmens Knogler. 

 1 Overensstemmelse med Styrken af Albuebenet er del hos dem de yderste Haandrods- 

 knogler, der blive de stærkeste, medens de indre, især Scaphoideum, blive smaa; Spolebenet 

 kan svinde saa stærkt, at det næsten trækker sig bort fra Scaphoideum, der vantrives. 



I Egenskab af Støtte for Legemet bliver Underarmen hos Hovdyrene stærk. Hos 

 de oprindeligste Hovdyr overgaar Underarmen i Styrke kun lidt, hvad der er det sædvanlige 

 hos lavere Pattedyr, og Underarmens to Knogler ere næsten lige svære; Albuebenet er 

 dog det tyndeste og det, der rører mindst ved Haandroden ; i Form ere begge Knogler 

 meget mindende om del sædvanlige. Men efterhaanden som Underarmens Styrke tillager, 

 kan der blive stor Ulighed i Knoglernes Sværhed, og Knoglerne forandre Form. — Som 

 oftest hos Hovdyrene sker det samme som i mange andre Pattedyr-Grupper, at Spolebenet 



