63 



af lignende Grund indskrænkes Crista supinatoria. Vel nærmest paa Grund af Indskrænk- 

 ningen af Condylus mternus svinder den Benbro, der afgrændser Foramen mpracondyloideum. 

 Den stærke Sene, hvormed M. biceps, Underarmens IJøjemuskei, udspringer, kan noget 

 tvedeles og danne sig to Render paa Forsiden af Overarmens øvre Ledhoved, hvorover 

 den glider. Tnheixulum tnajus voxer højere ivejret under Paavirkning især af M. supra- og 

 M. infraspiiiatus, der bidrage væsenlig til at føre Overarmen, tildels ogsaa paavirket af det 

 stærke Baand, der dækker over Senen af Biceps. 



Skulderbladet faar hos Hovdyr en ualmindelig stærk Paavirkning gjennem Over- 

 armen; det kommer til at bære Trykket af en stor Del af Legemels Vægt; det faar derved 

 en særlig Tilskyndelse til Væxt i Retning af Højde; og en lignende Paavirkning faar det 

 gjennem de Muskler, der binde det til Hvirvelraden og Brystkassen, og som blive særlig 

 stærke. Hos de oprindeligste Hovdyr har det endnu en Form, der er meget almindelig 

 hos lavere Pattedyr; det er forholdsvis ikke højt, men udbredt i Retning forfra bagtil. Men 

 efterhaanden bliver det højt og forholdsvis smalt; ikke alene selve Skulderbladet voxer i 

 Højden, men ogsaa Skulderbladets øvre bruskede Rand. Ogsaa i andre Henseender for- 

 andrer Skulderbladet sin oprindelige Form. Fra første Færd ere Fossa supra- og F. infra- 

 spinata omtrent lige store; men efterhaanden udvides Fossa infraspinata, Crista scapulæ 

 trænges fremad, og Fossa supraspiiiata bliver ganske smal, alt vist som Følge af særlig 

 Væxt i M. infraspinaius. Fra første Færd er Acromion veludviklet, stødende til et lille 

 Nøgleben ; men med Nøglebenets Forsvinden indskrænkes Acromioti og den nærmeste Del 

 af Crista. — Sammen med Skulderbladet og de Muskler, der bære det, voxe de forreste 

 Brysthvirvlers Torntappe højt ivejret, og Ribbenene blive brede. 



Som Følge af, at Nøglebenet ikke mere faar Lejlighed til at bære nogen Byrde, 

 bliver det uden Tjeneste, vantrives og forsvinder snart. 



I Fodroden ere Forholdene hos de oprindeligste Hovdyr væsenlig de samme som 

 hos mangfoldige lavtstaaende Pattedyr. Rullebenet iiar en veludformet Ivekammet l^edrulle 

 mod Skinnebenet og et afrundet, næsten halvkugleformet Hoved, der glider i Ledskaalen 

 paa Naviculare og ikke, eller dog næslen ikke, rører ved Cuboideum. Hælbenet har en 

 lille Ledflade mod Lægbenet og er forneden bredt, stødende til Cuboideum med en bred 

 Ledllade. Cnneiforme pmmum, C. secundum og C. tertium ere alle tilstede, veludviklede, 

 ikke meget uens i Størrelse, skjønt dog C. tertium er del største, hverl stødende til sit 

 Mellemfodsben. Ingen af Fodrodsknoglerne ere indbyrdes sammenvoxede; o. s. v. 



Hos mange Hovdyr beholder Rullebenet sine oprindelige Ledføjninger, med slor 

 Bevægelighed baade i Leddel mod Skinnebenet og i Leddet mod Naviculare. Men paa 

 Grund af den forøgede Vægt, der kommer til at hvile paa del, har del Tilbøjelighed til al 

 udvide sig, og det viser sig mesl iøjnefaldende deri, at dels Hoved bliver lykkere og breder 

 sig ud over en Del af Cuboideum, idel det trænger Hælbenet tilside. — Hos mange andre 



