67 



meget smaa Halvkugler og med kun ubetydelige Hjernevindinger; den voxer sig anselig og 

 kan faa højt udviklede Vindinger. 



I mange andre Henseender end i dem, der staa i umiddelbar Forbindelse med 

 Uddannelsen som Hovdyr, kunne Hovdyrene afvige fra det, der hos dem er det oprindelige. 



Hvorledes Haarklædningens Farve har været hos de oprindeligste Hovdyr, kan ikke 

 vides; men det er vist rigtigt at tro, at Tegningen i hvert Fald ofte har været ret broget 

 i Afskygninger af Brunt, Sort og Hvidt, saaledes som det endnu findes hos nogle, især 

 hos Unger; men selvfølgelig have i Fortiden som nu de ydre Omgivelser og de indre 

 kemiske Forhold tilsammen præget sig paa Dyrenes lysfølsomme Hud ; deres Farver have 

 tidligere vexlet ligesom nu. — Ret sikkert tør det derimod siges, at de første Hovdyr have 

 haft en ensartet kort Haarklædning over hele Legemet, dog med de sædvanlige Varbørster 

 over Øjne, paa Snudens Sider, paa Hage, Kind, paa Haandled. Varbørsterne sættes noget 

 ud af Tjeneste og vantrives, idet Hovdyrene ikke mere have Brug for at fule sig frem ved 

 deres Hjelp ; men paa andre Steder af Legemet kunne Hovdyrene faa særlig udviklede 

 Haar. Lange Haar fremkomme ofte paa Halen, der svinges i Luften som Flue-Vifte, saa 

 at Haarene faa en ejendommelig Paavirkning. Hos store Hovdyr, der leve frit paa aabent 

 Land og have lang Hals med skarp Overkant, hvor Vinden ret kan tage fat i Haarene og 

 ruske dem, kan fremkomme en Manke. 



Hornklædning kan fremkomme paa særlig udsalte Steder, hos tunge Dyr paa 

 Haandrod og Bryst og andre Steder af Legemet, der under Hvilen støttes mod Jorden, 

 eller paa Snudens eller Pandens Overside, naar den bruges til Stød, til at løfte Grene, der 

 spærre Vejen gjennem Krat og Skov, eller lignende. 



Som Følge af Overskud af Kraft og under Paavirkning af den Maade, hvorpaa 

 Panden i Kamp eller under andre Forhold bruges til Stød, kan der, især hos Hanner, 

 fremkomme Udvæxter af forskjellig Slags paa Pandens Knogler. 



Testes ere hos de oprindeligste Hovdyr endnu liggende i selve Dughulen; hos de 

 højere Hovdyr foregaar en lignende Udvikling som hos mange andre Pattedyr; Testes glide 

 ned fra Bughulen og frembringe en Scrotum. 



Fostrenes Tal er hos de laveste Hovdyr stort, som sædvanlig hos lavere Pattedyr; 

 i Overensstemmelse dermed er Uterus formet, med lange Horn o. s. v.; og Patterne findes 

 i tilsvarende Tal, ordnede i Hækker paa Bug og Bryst. Hos de højeste Hovdyr er Fostret 

 kun et enkelt; f/ferws-Hornene ere korte; og af Patter er der kun et enkelt Par tilbage 

 paa Bug eller Bryst. 



Placenta har vel hos de første Hovdyr været skiveformet eller maaske mere udbredt, 

 som den er det hos de fleste nulevende Hovdyr, men uden særlig fast Forbindelse mellem 

 Foster og Uterus. Hos nogle af de øverste Hovdyr er den bleven enten ringformet eller 

 en Placenta cotyledonea. O. s. v. 



