81 



idet Næsebenene forkortes og vantrives, og dens Omgivelser ændres desuden stærkt under 

 Paavirkning af Trynens Bevægelser og af dens Muskler; Mellemkjæbebenenes Næse- 

 Udvæxter fortykkes , nærmes og voxe indbyrdes sammen foran Næse-Aabningen , tildels 

 omfattende Vomer eller Mesethmoideum; de øverste Rande af Overkjæbebenene forenes 

 tilsidst ligeledes i deres forreste Del; o. s. v. Kindbuerne blive stærkere, med sværere 

 Mærker af Masseter; Tindinggruben indskrænkes, Tindingkammene have Tilbøjelighed til 

 ikke at naa sammen ; Underkjæbens Prc. angularis er stor, mere gaaeride i ét baade med 

 Underkjæbens Krop og med Prc. condyloideus \ Prc. coronoideus er derimod svag. Fra 

 Pandebenet udgaar en anselig Prc. postorbitalis. De ere blevne store tunge Dyr, der dog 

 have stræbt at vedligeholde Bevægeligheden; de have faaet høje Lemmer, kort Hale og 

 lang Hals, fremstaaende Nakkeledknuder passende i dybe Ledgruber i Ringhvirvlen ; Haand 

 og Fod ere blevne lange, med de tre midterste Mellemhaands- og Mellemfodsben lange og 

 stærke, med Kam ikke alene paa Bagsiden, men ogsaa paa Forsiden af nedre Ende, med 

 de yderste Finger- og Taaled formede som brede Hove; 1ste og ote Finger og Taa ere 

 derimod saa godt som forsvundne ; o. s. v. Til Trods for alle Tillempninger ere dog 

 Haand- og Fodrod byggede næsten ganske som hos Meniscotheriwn, Haandroden dog lidt 

 mere fladtrykt. 



«Theosodon«^-') er i Ansigtets Form mest oprindelig: Næsebenet er forholdsvis 

 veludviklet, skjønt ganske kort; Mellemkjæbens Næse-Udvæxter støde ikke sammen i hele 

 deres Længde, men ere skilte bagest; og Overkjæbebenenes øvre Rande ere indbyrdes helt 

 frie. En Crista sagittalis er dannet bagest paa Issen. Prc. postorbitalis fra Pandebenet 

 naar ikke helt ned til Kindbuen. Haand og Fod ere næsten ganske som hos den øverste 

 af Familiens Slægter; om de andre Dele af Skelet af Krop og Lemmer haves ingen Oplysning. 



uScalabrinitherium« har lidt mindre udbredt Mellemkjæbe og er ogsaa i Næse- 

 Aabningens Form en lille Smule mindre ejendommelig end Familiens øverste Slægt, 

 Macrauchenia, som don ellers synes ganske at ligne, saavidt den kjendes. Macrauchenia 

 kjendes efter det næslen fuldstændige Skelet. Hos den er Næsebenet helt vantrevet; ikke 

 alene Mellemkjæbebenenes Næse-Udvæxter ere sammenvoxede i hele deres Længde, men 

 ogsaa Overkjæbebenenes øvre Rande i den største Del af deres Længde. Tindingkammeue 

 ere ogsaa bagest helt skilte. Pandebenets Prc. postorbitalis naar helt ned til Kindbuen, til 

 den Del, der dannes af Prc. zygomaticus sqvamce. I Sammenligning med Forholdene hos 

 Condylarthra ere Halshvirvlerne meget lange; de forreste Ryghvirvler have høje Torntappe; 

 Lendehvirvlernes Torntappe ere næsten ikke fremadheldende ; den bageste Lendehvirvel 

 støder med sine Tværtappe til forreste Bækkenhvirvel; de forreste Halehvirvler støde ind- 

 byrdes sammen ved deres Tværtappe. Skulderbladet er højt og smalt. Overarmens Crista 

 supinatoria er stærkt indskrænket, og Condylus internus er næslen forsvunden. Albueben 

 og Spoleben ere tæt sammenføjede eller sammenvoxede i hele deres Længde; men Albuebenet 



E Musoo Lundii 3. I. 1 1 



