86 



( Ty2>otheriidce.) 



m(!ti siiarl l)liver del den forreste eller de to forreste af de nvre Korlænder |)aa hver Side, 

 der særlig udvælges og voxe, virkende mod en af de nedre eller mod dem alle; de For- 

 lænder, der bruges, blive lilsidst meget højkronede, rodaabne, og kunne sprænge Emaille- 

 klædningen ; de Kortænder, der træde ud af Brug, vantrives og forsvinde, ligeledes Hjørne- 

 tænderne og lilsidst ogsaa de forreste Korkindlænder, der hos de oprindeligste Kormer ere 

 veludviklede, mindende meget om de bageste Korkindtænder. Hos Typotheriidæ er del kun 

 den forreste af de nvre Kortænder, der vinder Overmagt, og af de nedre Kortænder bliver 

 lilsidst kun den forreste tilbage som stærk. Hos Toxodontidæ er det de to forreste øvre 

 og alle de nedre Korlænder, der voxe. 



Kra de oprindeligste Homalodontolheriider have Typotheriiderne deres Udspring. 



I Afdelingen Isotemnini, der omfatter de laveste af Kamillens Kormer, findes Slægten 

 Isotcmnus, der vel ikke kjendes efter stort andel end Overkjæben, men dog derefter kan 

 siges kun at afvige meget lidt fra de oprindeligste Homalodontolheriider; dens væsenligsle 

 Afvigelse er, at ovre Hjørnetand har mistet sin oprindelige Form, er stærkt indskrænket i 

 Størrelse og formet som Korlæ-ndernc ; af Kortænderne er den forreste neppe nok storre end 

 de andre. Kindtænderne minde meget om fJomahdontotherium ; de ere tætstillede, men 

 dog ikke trykkede skjæve. Tværkammene gaa næsten lige paatværs, og Kronerne ere for- 

 holdsvis lave ; Korkindtænderne, selv de bageste, ere lydelig svagere end Bagkindlænderne, 

 og bageste Hagkindtand er forholdsvis lille. Del var el lille Hovdyr, der sikkert i sil 

 Skelet ikke har va'ret meget forskjelligt fra Meniscotherium. 



Trimcrostcplianus, der nærmest kjendes efter Underkjæben, stemmor i Egenskaber 

 saa meget med Isotemnus, at den vist maa slaa den megel nær, maaske neppe nok for- 

 skjellig som Slægt. 



En nær Slægtning af Isotemnus er vistnok Archæopithecus, al dømme efter Over- 

 kjæben, del vigtigste hvorefter den kjendes ; Kammene paa Bagkindtænderne synes noget 

 mere sammensmeltede, skjønl Kronerne ere mindre svære. 



Til samme Afdeling synes ogsaa Notopithecus al hore, kjendl efter Over- og 

 Underkjæbe, væsenlig stemmende med Archæopithecus. 



Afdelingen Notostylopini , med eneste sikkert kjendte Slægt Notostylops, ligner 

 Isotemninerne i de øvre Kindtænders mere oprindelige, ikke skjæve Korm og i Kindtændernes 

 forholdsvis lave Kroner. iVlen forreste Kortand, baade ovre og nedre, er voxel stærkt; 

 2den og 3dje øvre Korland ere blevne smaa Vanlrivninger, og øvre Hjørnetand og 1ste 

 øvre Kindtand ere helt forsvundne ; i L'uderkjæben ere baade 2den og 3dje Kortand, Hjørne- 

 tanden og Iste Kindtand forsvundne; paa Kindtændernes Kroner ere Kammene mere sammen- 

 smeltede end hos Isoiemnus. Af Dyret kjendes ellers neppe andet end væsenlige Uele af 

 Hovedskallen, der minde megel om andre, højere Typotheriider. 



Slægterne af Afdelingen Protypotheriini afvige Ira de oprindeligere af Kamillens 



