91 



Hovedskallen, der udmærke ogsaa andre Toxodonliner, findes hos Toxodon i den mest 

 udprægede Form; men bortset fra dem findes i Hovedskallen endnu store Ligheder med 

 de oprindeligsle Hovdyr. Trods Overkjæbebenets stærke Væxt under Kindtændernes Paa- 

 virkning er der ikke fremkommet store Sinus maæillares, der have lejret sig om Canalis 

 i))frao7'bitalis, og Kjæbebenets Krop er ikke forlænget tilbage langs den bageste Næsegang; 

 Os pterygoideum har beholdt sin oprindelige Plads; Nakkebenets Grunddel har sin oprinde- 

 lige Form, er ikke omdannet af Luftsække eller andet ; Rummet for Hjernen er vel for- 

 holdsvis storre end hos de store Coryphodontider, men dog endnu kun lille ; o. s. v. Til 

 Tændernes og Hovedskallens Sværhed svarer det ovrige Skelet, der udmærker sig ved stor 

 Plumphed; der har ikke været gjort meget for at vedligeholde Hevægeliglieden; mange 

 Egenskaber har Skelettet faaet, der hos Hovdyr af de forskjelligste Afdelinger pleje at følge 

 med tiltagende Størrelse og Sværhed ; men i meget minder ogsaa Skelettet af Krop og 

 Lemmer om de laveste Hovdyr. Halshvirvlerne have faaet ret stærke Udvæxter ; de forreste 

 Ryghvirvler have faaet meget hoje Torntappe, paavirkede dels af Hovedets Tyngde gjennem 

 Nakkebaand og Halsmuskler, dels af Skulderbladets Muskler; Lendehvirvlernes Torntappe 

 ere blevne brede i Retning forfra bagtil og have mistet den fremadheldende Stilling; deres 

 Tværlappe ere blevne lange; flere Halehvirvler ere sammenvoxede med Bækkenhvirvlerne; 

 Halen er bleven ret svag og kort; Skulderbladet er højt og har mistet den fremspringende 

 Acromion; Armens Knogler ere meget svære, men korte; Overarmen har faaet stor Titber- 

 culum majus, har næsten mistet Condyhts internus og har intet Foramen supracondyloideum ; 

 Haandroden er noget fladtrykt, har for en Del mistet den hvælvede samlede Ledflade mod 

 Underarmen; Lunatum er voxet og støder til Hamatum; Capitatum har bredt sig ind under 

 Scaphoideum ; Iste og bte Finger ere saa godt som forsvundne; de tre mellemste Fingre 

 derimod ere blevne meget stærke, men korte, med fladtrykte Fingerled og brede Hove; 

 Hoftebenet er meget stærkt udbredt; Laarbenet har mistet Crista glutæa; dets nedre Ende 

 er bleven tykkere, med mere fremspringende Ledflade for Knæskallen; Underbenet er blevet 

 kort og svært ; Skinneben og Lægben ere foroven sammenvoxede og forneden tæt sammen- 

 føjede; Skinnebenet er usædvanlig stærkt sammentrykt, med skarp Crista; Fodroden er 

 noget fladtrykt; Rullebenet har faaet lave, udjevnede Ledruller mod Skinnebenet og for- 

 holdsvis kun svagt hvælvet Ledflade mod Naviculare; Iste og 5te Taa ere forsvundne; de 

 tre mellemste Tæer ere formede som de tre mellemste Fingre; o. s. v. Men Halshvirvlerne 

 ere kun korte og ellers af oprindelig Form, Skulderbladet er udbredt med brede Fossa 

 siipra- & infraspinata, Overarmen har tydelig Crista supinatoria og jevnt afglattet Ledflado 

 mod Underarmen, Spoleben og Albueben ere næsten lige stærke og indbyrdes frie, Mellem- 

 haandsbenene have ikke Længdekam paa Forsiden af den nedre Ledflade, ingen skarp 

 Crista intertrocJianterica findes paa Laarbenet, Lægbenet er stærkt og er i Ledforbindelse 

 med Hælbenet, o. s. v., alt endnu Minder om de oprindeligste Hovdyr. 



12' 



