100 



{Camelidæ .) 



Kamelerne derimod afvi},'e mere fra del oprindelige Forhold ved, at de nedre Ender af 

 3dje og -ide Mellemhaandsbcn bojes noget ud til Siderne, medens de hos ()xt;-Rækken 

 stadig vende lige nedad. De oprindeligste Former af begge Rækker træde paa Hoven, 

 ligesom deres Forfædre, og Hovleddene af 3dje og 4de Finger ere langstrakte, sammen- 

 trykte, med flad Underside og i det hele med skarptskaarne Former; den samme Form 

 lielioldes eller udvikles videre hos Oxe-Rækkens højere Medlemmer, der vedblive at være 

 Hovgængere; de højere Kameler derimod have igjen ophørt kun at træde paa Hovene; de 

 have lagt de to yderste Fingerled hen ad Jorden; under Fingrene er der dannet en bred Træde- 

 pude, og Hovleddene, der tages meget mindre i Brug end forhen, vanslægte, blive korte 

 og knoldformede, ligesom selve Hoven vanslægter; hvad der har bragt Kamelerne til at 

 føre Haand eller Fod paa denne egne Maade, er ikke klart; maaske ligger der heri en 

 Stræben efter at faa bedre Fodfæste i Sand eller anden løs Grund ; mange Medlemmer af 

 Oxe-Gruppen leve dog under lignende Vilkaar som Kamelerne og have dog ikke afveget 

 fra den sædvanlige Gang-Art. Bækkenet udformes nogenlunde ens hos Kamel- og Oxe- 

 Rækken, med stort udbredt Hofteben, med knoldforniet udstaaende Tuber ischii, o. s. v.; 

 men hos Kamelerne danner Senen af M. obturator intemus et dybt Indsnit i Sædebenets 

 øverste Rand, hvad den ikke gjør hos Oxe-Rækken. Laarbenets tillagende Styrke viser sig 

 i begge Rækker, men paa noget forskjellig Maade; lios Kamelerne bliver den øvre Ende 

 mere udbredt, saa at Spidsen af Trochanter major er fjernet mere fra Ledhovedet; men 

 Irochanler major vedbliver al være lav, og Kammen mellem T. major og T. minor ved- 

 bliver at være svag; i Oxe-Rækken bliver Trochanter major høj, ikke særlig bred, og 

 Kammen mellem T. major og T. minor bliver mere fremstaaende ; i begge Rækker bliver 

 Ledfladen for Knæskallen mere fremstaaende; men hos Kamelerne bliver Ledfladens ydre 

 Rand den mest fremstaaende, hos Oxerne derimod den indre, der voxer særlig stærkt; 

 hos Kamelerne beholde de to nedre liedknnder mere af den oprindelige ensartede Størrelse 

 og lige Stilling; hos Oxerne bliver den ydre Ledknude uforholdsmæssig stor, og begge 

 LedknudeT stilles mere skjævl. Knæskallen faar hos Kamelerne en egen Form, idel dens 

 oprindelige spidse nedre Ende breder sig; hos Oxe-Rækken vedbliver den at være mere 

 oprindelig formel. I begge Rækker tiltager Skinnebenet i Længde og Styrke, medens 

 Lægbenel stærkt indskrænkes, saa at der tilsidst ikke er andet tilbage af det end en 

 ubetydelig lille Stump af øvre Ende, fastvoxet ved øvre Ende af Skinnebenet, og en lille 

 fri Stump af nedre Ende, tildels indlejret i en Fordybning i nedre Ende af Skinnebenet 

 og glidende paa en Ledflade paa Hælbenet; Skinnebenet faar skarpt fremstaaende Crista, 

 dybt indskaarne Ledgruber i nedre Ende og skarpt afsat Fure paa Bagsiden efter Senen 

 af Tæernes stærkeste Bøjemuskel; Underbenets Uddannelse bliver næsten ens i de to 

 Rækker; Kamelerne blive dog staaende paa et lidt oprindeligerc Trin end Oxe-Rækken 

 deri, al den indre af Skinnebenels Ledllader mod Laarbenet ikke bliver formindsket. Ogsaa 



