118 



{Bovidæ.) 



Hovedets Axe er næsten lige. Lemmeknoglerne (hos P. brevicornis] ere som hos ægte høj- 

 benede Boviner. 



Fra Protragoceros eller fra nærstaaende Slægtninge er der udgaaet flere Hovedgrene 

 af liovinernes mangegreneile Stamtræ. 



En af Grenene har i Nutiden som overste Led Slægten Dicranoceros («^n<j7oca;?rai.) ■'•''). 

 1 Hovedskallen, særlig i Næsens oprindelige Porm, har den stor Lighed med Protragoceros \ 

 dens væsenligste Afvigelser ere, at Kindtænderne have faaet h«je Kroner, der fylde Kjæ- 

 berne, at Taaregruben er forsvunden, og at den bageste Del af Næsehulen er opsvulmet, 

 indeholdende et storbladet Siben, hvorved Øjehulen er skudt noget tilbage. Hornene have 

 en Egenskab, der sikkert maa regnes for oprindelig: paa deres nederste Del indeslutter 

 den forhornede Hud ualmindelig mange Haar, og Hornets yderste Hornlag afkastes oftere 

 i Dyrets yngre Aar i Form af en sammenhængende Skede; hos andre af Nutidens Boviner 

 ere de Haar, der indesluttes i den forhornede Hud, meget færre, og kun en enkelt Gang i 

 Dyrets Liv, i Ungdommen, kan noget af Hornlaget afkastes i Form af en sammenhængende 

 Skede. En anden Egenskab have Hornene, der er alt andet end oprindelig: hvert Horn 

 bærer paa sin Forside, hos ældre Dyr, en takformet F"ortykkelse af Hornlaget. I Skelet 

 af Krop og Lemmer har Dicranoceros fuldt ud faaet Bovinernes Ejendommeligheder; den 

 ligner ganske de højbenede bedste Løbere blandt dem; Bitæerne ere forsvundne. 



En lille Sidegren fra Proti'agoceros udgjøres af de to indbyrdes nærstaaende miocæne 

 europæiske Slægter Palæoryx og Tragoceros, der kjendes efter det væsenligste af Hoved- 

 skallerne, Tragoceros ogsaa efter det meste af det øvrige Skelet. De have begge endnu 

 ret lavkronede Kindtænder og i det hele ret oprindelig formede Hovedskaller; men de have 

 helt mistet Taaregruben; Hinde-Aabningen foran Øjehulen er lukket, overvoxet af de om- 

 givende Ben ; og Hornene ere blevne store og have bragt Fanden til at hæve sig ivejret. 

 Hos Palæoryw ere Hornene lange og trinde, hos Tragoceros ere de kortere, men sværere 

 og sammentrykte. 



En anden Gren, med mange Sidegrene, der udgaar fra Protragoceros, har som 

 ældste kjendte Led den miocæne europæiske Palæoreas, der kjendes efter det meste af 

 Skelettet. Ogsaa den minder i høj Grad om Protragoceros; dens vigtigste Afvigelse er, at 

 den liar faaet meget større, snoede Horn, ved hvis Grund Panden er hævet stærkt ivejret. 



Meget nær ved Palæoreas staar Tragelaphus (med Limnotragus). Den har endnu 

 de lavkronede Kindtænder, del oprindelig formede Ansigt, hvis Næse-Aabning kun er lidt 

 udvidet, med veludviklet Mellemkjæbe, langt Næseben og med anselig, langstrakt Hinde- 

 Aabning foran Øjehulen. Men i et Par Henseender staar den højere: den har helt mistet 

 Taaregrube, og dens Trommeben er ret stærkt opsvulmet. I én Henseende derimod er den lidt 

 mere oprindelig: Hornene ere svagere, skjønt væsenlig af samme Form, dog mindre lige, 

 og deres Indflydelse paa Hovedskallen er mindre. At Hornenes Overflade er ret glat, ikke 



