119 



stærkt riflet, er vist en oprindelig Egensiiab, som Tragelaphus har fælles med andre lavt- 

 staaende Boviner. • • 



Tæt ved Tragelaphus staar Strepsiceros , der er naaet til et højere Trin. Dens 

 Kindtænder have faaet huje Kroner, og Kjæberne ere paavirkede deraf; og Hornene ere 

 blevne længere, mere skrueformede. 



Fra Tragelaphus er ogsaa udgaaet Oreas (Taurotragus), men i en anden Retning. 

 Ogsaa den har faaet højkronede Kindtænder; dens Horn ere blevne lidt anderledes, formede 

 som hos Palæoreas, og de findes ogsaa hos Hunnen ; og, hvad der især giver den dens 

 Præg: den er vænnet til et mere mageligt Liv og er bleven svær, med forholdsvis korte, 

 men stærke Lemmer. 



Endnu en Slægt, der har sit Udspring fra Tragelaphus, tr Portax [it Boselaplms«). Den 

 har faaet højkronede Kindlænder, har faaet Hinde-Aabningen foran Øjehulen lukket (hvortil 

 der dog hos Arter af Slægten Tragelaphus kan findes Tilbøjelighed), og den har faaet en 

 noget sværere Bygning. 



Nedstammende fra Tragelaphus, eller fra meget nærslaaende Slægtninge, og kun 

 meget lidt afvigende er ogsaa Cobus. Den har faaet højkronede Kindtænder, og Hornenes 

 Form er bleven en noget anden, deres Overflade stærkt riflet, men iøvrigt ikke lidt vexlende 

 fra Art til Art baade i Størrelse og Form, ligesom i andre Slægter. 



Et Trin højere end Cobus, men dog meget nær, staar Cervicapra (med » Pelea«), der 

 har faaet Ansigtet lidt mindre oprindelig formel; Mellemkjæben er indskrænket mere og 

 har mistet Forbindelsen med Næsebenet. 



Fra Cobus stammer sikkert ogsaa Hippotragus, der nærmest afviger ved, at Hornene 

 have meget større Indflydelse paa Panden, der er mere rejst ivejret ved Hornenes Grund; 

 Hornene synes mere end hos Cobus at bruges som Vaaben, hvortil de ogsaa synes at 

 egne sig særlig efter deres Styrke og simpelt buede Form, der dog meget ligner, hvad 

 der kan findes hos Cobus. Ogsaa Hunnen har Horn. 



En videre Udvikling af Hippotragus er Oryx (med Addoic), der mest afviger ved, 

 at Hornene ere meget længere, men tyndere, og rettede mere bagud, enten mere lige eller 

 svagt skruesnoede. 



Fra 7Va^eZap/iu«-lignende Bovider, der dog have været lidt oprindeligere end selve 

 Tragelaphus, endnu have haft Taaregrube og ikke særlig stærkt opsvulmet Trommeben, 

 stammer vistnok Damaliscus. Den har faaet højkronede Kindtænder, hvad dog ikke har 

 medført ret store Ændringer i Ansigtets Bygning; Hinde-Aabningen foran Øjehulen er 

 lukket; Hornene, der findes hos begge Kjøn, ere riflede, men ellers afret oprindelig Form; 

 de ere skudte forholdsvis langt tilbage paa Panden, og Hovedskallens Axe er noget mere 

 bøjet. Maaske er der en Forbindelse mellem Hornenes Stilling og Dyrets forholdsvis noget 

 svære Forkrop, der kunde tyde paa en mere end almindelig kraftig Brug af Horn og Pande 



