132 



( .1 )i thracotheriidæ.) 



(laclyler, og at den derfor ikke liar liaft nogen særlig Ijejliglied til al blive paavirket under 

 Dyrets Arbejde med al rode i Jorden; li! Gjengjeld er da forreste nedre Kindland Iraadt 

 noget i dens Sted, vel fordi den har modtaget Stød af øvre Fortand, der hviler paa den, 

 og den er voxet op til selv al faa noget af en Hjørnetands Form, en Egenhed, som den 

 først igjen mister hos enkelte af de øverste Oreodontiner. De andre Kindtænder, især de 

 bageste af dem, der hos de laveste af Afdelingen i all væsenligt ere som hos Antlira- 

 colheriiner, faa snart ganske lignende Former som hos Drøvtyggere; de øvre Bagkind- 

 lænder miste Mellemspidserne, Ilovedspidserne blive sammentrykte, høje og skarptskaarne, 

 V-formede, og de tre yderste Spidser ende med al vise sig som Ribber langs Kronen; 

 de nedre Bagkindlænder formes paa tilsvarende Maade. Fælles for alle Oreodontiner er 

 ogsaa, at de have en forholdsvis lang Prc. jugularis. Alle Afdelingens Slægter ere tertiære, 

 nordamerikanske. 



Oprindeligsl er den eocæne Protoreodon, der kjendes efter Dele af Hovedskal og 

 væsenlige Dele af det ovrige Skelet. Sin Oprindelighed overfor andre Oreodontiner viser 

 den i al forene forholdsvis mange lave Egenskaber. Den har ganske lavkronede Kind- 

 lænder, der næsten ere som hos Anthracotherium, endnu med en forreste Mellemspids, dog 

 kun lille, paa de øvre Bagkindtænder. Hovedskallen er langstrakt. Nakken bag Øregangen 

 kun lidt sammenskudt. "Taaregrube" eller Hinde-Aabning foran Øjehulen findes ikke. 

 Øjehulen er ikke bagtil omsluttet af Ben. Isle Finger er tilstede. 



Nær ved Protoreodon staar den miocæne Agriochoerus ; men den er i Henseende 

 til Lemmernes Brug og Udformning derefter gaael sin ganske egne Vej. De øvre For- 

 lænder ere mere vantrevne, tildels forsvundne, og Mellemkjæben er stærkt indskrænket; 

 mellem øvre Hjørnetand og p 1 er nogen Afstand, ligeledes mellem nedre p 1 og p2; ovre pi 

 kan mangle; øvre pi har mere af Bredformen, idet den har to ydre Hovedspidser (om en 

 Arv fra lavere Hovdyr eller en Nydannelse, er ikke at sige); paa de øvre Bagkindtænder 

 ere Mellemspidserne helt forsvundne; ellers ere Tandsæt og Hovedskal i alt væseuligl som 

 hos Protoreodon. Men Lemmerne have faaet en paafaldende Slankhed og fri Bevægelighed 

 i Leddene; de have mistet en Del af Hovdyr-Prægel, skjønl de klart nok i Grunden ere 

 byggede som Hovdyr-Lemmer og i mangfoldige Henseender vise Overensstemmelse netop med 

 sædvanlige Oreodontiner; Overarmens nedre Ledflade er bleven bredere, med mindre skarpt- 

 skaarne Ledknuder, og den har faael en anselig fremslaaende Condylus internus, fremkaldt 

 af Armens og Haandens Bøjemuskler; Spoleben og Albueben ere blevne spinklere og ind- 

 byrdes mere uafhængige; Haandroden er noget mere løst byggel; Fingerleddene have mere 

 udvidede Ledflader; og Kloleddene ere betydelig mere sammentrykte, med mere hvælvet, 

 buet Ryg; Baglemmerne ere omformede paa lignende Maade som Forlemmerne, men noget 

 mindre paafaldende. Vistnok har Agriochoerus vænnet sig til Klatring. 



Oreodon liar Ijernet sig lidt fra Protoreodon, i anden Retning end Agriochoerus, 



