141 



Qmeiforme bliver luilniindelig stort, vistnok fordi Albuebeiiet tages ualtniiuleiig meget i 

 Brug som Støtte; Scaphoideum bliver derimod lille. 



Den miocæne asiatiske Merycopotamus , der kjendes efter Kjæber og væsenlige 

 Dele af Hovedskallen, er den oprindeligste af de kjendte Hippopotaminer. Det er hos den, 

 al Bagkindtænderne have de tydeligste V-Former paa deres Hovedspidser og klare Lev- 

 ninger af de tre yderste Spidser paa de øvre. Ellers minder den i høj Grad om de laveste 

 blandt de højere staaende af Gruppen. Fortænderne ere vel smaa og ensartede, med Rod; 

 Hjørnetænderne ere derimod allerede blevne mægtige, rodaabne; og Hovedskallen har 

 allerede Flodhestens Egenheder eller dog Begyndelser til dem: det store Ansigt, de løftede 

 Øjehuler, den ejendommelig formede Prc. angularis. 



Hos Hippopotamus (med Choeropsis, Hexaprotodon etc.) have de øvre Bagkindtænder 

 helt mistet de yderste Spidser; de indre af de fire Hovedspidser have beholdt lidt af 

 V-Formen, skjønt de ere blevne tykke og mere afrundet knoldede; men de to ydre Spidser 

 miste V-Formen ganske, blive knoldformede, med udbuet, ikke indbuet, Yderside og med 

 flad eller endogsaa udbuet, ikke indbuet. Inderside; de nedre Bagkindtænder ere omformede 

 paa tilsvarende Maade, idet især de ydre Spidser forandres. Slægten har drevet Afdelingens 

 Egenheder til højeste Udformning; men Arterne staa tildels paa ret forskjellige Trin. Hos 

 nogle findes saaledes alle tre nedre Fortænder, forholdsvis smaa og ensartede, skjønt rod- 

 aabne ; hos andre er, vist, den yderste vantreven og bortfalden, medens de andre, især 

 den inderste af de tre, ere voxede stærkt. Paa lignende Maade ændres de øvre Fortænder; 

 hos de højest staaende Arter findes kun de to indre, og af dem er den inderste den 

 stærkeste. Hos de laveste Arter ere Kindtændernes Knolde næsten glatte ; hos de højeste 

 have de rynket-knudret Overflade. Hos de laveste Arter kunne Pandens Knogler endnu 

 indeholde anselige lulftfyldte Rum; hos de højeste ere Luftrummene saa godt som forsvundne. 



Fra samme Rod som Dicotyliner og Hippopotaminer have vist ogsaa Entelodontini 

 deres Oprindelse. Selv de laveste kjendte af dem have i meget udpræget Grad faaet den 

 nedsænkede Ledflade for Underkjæben. Men selv de højeste have beholdt et Par meget 

 oprindelige Egenskaber, som Dicotyliner og Hippopotaminer i hvert Fald snart have opgivet: 

 deres Fortænder have væsenlig samme Form og Stilling som hos de fleste oprindeligere 

 Pattedyr, og deres Hjørnetænder have ikke gjensidig trykket og formet hinanden, men 

 beholdt den oprindelige mere trinde Krone, vist fordi de mindre stærkt have øvet sig i at 

 bruge Hjørnetænderne som Plovjern ; og Trommehulen skal ikke være fyldt af Benvæv. 

 Det der særlig udmærker dem, er, at de opgive Hovdyrenes sædvanlige Tilbøjelighed for 

 udelukkende Planteføde og mere endnu end andre Svin vænne sig til blandet eller til 

 dyrisk Føde. I Tandsættet er det paafaldende, hvorledes Fortænder, Hjørnetænder og For- 

 kindtænder mere og mere uddannes som Griberedskaber og Vaaben paa lignende Maade 

 som hos Rovdyr og blive store og stærke, medens samtidig Bagkindtænderne miste mere 



