142 



{Suidæ.) 



Og mere al' Ilovdyr-Pra^yel og blive l'orholdsvis sinaa. 1 Sammenligning med Forholdet hos 

 andre Elovdyr faa Tyggemusklerne en paafaldende Styrke, fordi Kjæbernes forreste Tænder 

 skulle føres med tilbørlig Kraft; Tindigmusklen voxer stærkt, danner en lang Crista nagittalis 

 og spærrer Kindbuen udad bagtil; Kindmusklen voxer paa mere ejendommelig Maade; fordi 

 Kjæberne skulle kunne gabe højt, kan den ikke som ellers hos Hovdyr udvide sig langt 

 fremefter; men den frembringer efterhaanden en uhyre nedadrettet Udvæxt fra Kindbuens 

 Underrand, hvorpaa dens Udspring breder sig, og Underkjæbens Prc. angularis udvides af dens 

 Fæste. At de selv eller deres Stamformer have- brugt Hovedet som Brækjern, viser sig klart 

 nok i Hovedskallens Form, i det lange stærke Ansigt, i den stærke Nakkekam, i den sammen- 

 skudte Nakke; men ikke alene Hjørnetændernes Form er Vidne om, at denne Vane, eller 

 dog Vanen at rode i Jorden, igjen er væsenlig aflagt; Ansigtets Knogler bære ingen Mærker 

 eller stærke Næsemuskler. Det er ikke usandsynligt, at Entelodontinerne have level paa 

 lignende Maade som Hunde, have strejfet om for at finde og overraske levende Dyr eller for at 

 opdage Aadsler, Frugter eller andet; de synes i hvert Fald mere end andre Svin at have gjort 

 Brug af Lemmerne, som derfor kunne blive forholdsvis lange og ellers omformede; 2den og 

 5te Finger og Taa kunne vantrives ret stærkt, næsten forsvinde ; men 3dje og 4de Mellem- 

 haands- og Mellemfodsben faa dog ikke Midtkam paa Forsiden af nedre Ledflade. 



Hos den eocæne nordamerikanske Achænodon, der kjendes efter det meste af 

 Hovedskallen, har den b;\geste nedre Kindtand endnu sin Hæl, saaledes som den findes 

 hos de allerfleste Artiodactyler ; de andre Bagkindtænder, baade øvre og nedre, have hver 

 fire afrundet kegleformede Spidser; den bageste øvre Kindtand er omtrent af samme Stør- 

 relse som den næstbageste; kort sagt, Bagkindtænderne ere i alt væsenhgt som hos mange 

 andre lave Suider. Forkindtænderne og Hjørnelænderne ere vel stærke, men staa ret 

 sammentrængt. Kindbuen har ingen Udvæxt fra Underranden; Prc. angularis er ikke særlig 

 stor; Øjebulen er bagtil ikke omsluttet af Ben. 



Hos Afdelingens andre Slægter har bageste nedre Kindtand mistet Hælen, og den 

 er desuden tilbøjelig til at miste sin bageste indre Spids; bageste øvre Kindtand bliver 

 lidt mindre end næstbageste og er ogsaa tilbøjelig til al miste sin bageste indre Spids; 

 Forkindtænderne eller dog de fleste af dem (den forreste kan vantrives ligesom hos Achænodon) 

 ere derimod fuldt saa store som hos Achænodon og spænde over et længere Rum. 



Hos den miocæne nordamerikanske Prothelotherium [« Protelotherium«), der kjendes 

 efter Hovedskallen , har Kindbuen endnu ikke faaet nogen nedadrettet Udvæxt, og Øje- 

 hulen er bagtil ikke omsluttet af Ben. 



Den miocæne europæiske og nordamerikanske Entelodon {«Elotheriu7n«), der kjendes 

 efter Hovedskal og andre Dele af Skelettet, er den af Afdelingens Slæ,gter, der er naaet 

 højest. Hos den er det, at Kindbuen liar faaet sin mærkelige Udvæxt, og at Underkjæbens 

 Prc. angularis bliver størst; Øjehulen er bagtil omsluttet af Ben; Lemmerne ere høje. 



