147 



infraorbitalu ; jo mere Overkjæben sænkes nedad, desto større bliver Hojdeforskjellen mellem 

 Uiiderkjæbens Ledskaal paa Sqvama og Kindtændernes Slidflader, og Underkjæbens op- 

 stigende Gren forhøjes derefter. Underkjæbens Krop fyldes af Kindtænderne og bliver svær 

 og høj. Kindmusklen voxer stærkt fremefter og afsætter forrest paa Kindbue og paa Over- 

 kjæbe en skarp Crista masseterica, der skyder sig langt frem langs Overkjæbens Yderside; 

 paa Uderkjæben bringer Masseter forøget Væxt i Prc. angularis. Tindingmusklen svækkes 

 noget. — Næsehulen, der allerede hos de oprindeligste kjendte Eqviner er ret stærkt ud- 

 videt bagtil, svulmer endnu mere op, og Sinus frontales og -S. tnaxillares brede sig. Side- 

 randen af Hovedskallens Næse-Aabning er fra første Færd kun lidt tilbagevigende, og 

 Næsebenet er ikke løftet ivejret; nogen Tilbøjelighed til Forandring spores hos de fleste 

 Eqviner, og hos enkelte af de øverste Former er Næse-Aabningens Siderand dybt udskaaren; 

 saa al Næsebenet paa en lang Strækning er skilt fra Omgivelserne, og Næsebenets forreste 

 Del er løftet stærkt ivejret. — Øjehulen er fra første Færd ikke ved Ben afgrændset fra 

 Tindinggruben, skjønt dog en anselig Prc. postorbitalis fra Pandebenet findes; efterhaanden 

 voxer Prc. postorbitalis nedefter, støder sammen med Prc. zygomaticus sqvamæ og forenes 

 fast med den. — Trommebenet er fra første Færd lille, men synes allerede at være skaal- 

 formet, ikke ringformet, hvad det plejer at være hos Perissodactyler; det voxer noget i 

 Størrelse, men synes ellers at holde sig uforandret. — Halsen er oprindelig kort; Leddet 

 mellem Ringhvirvel og Taphvirvel er formet paa sædvanlig Maade, Prc. odontoideus tap- 

 formet; Leddene mellem de andre Halshvirvlers Kroppe vise kun en svag Begyndelse til 

 at blive Kugleled. Efterhaanden voxer Halsen i Længde, Prc. odotitoideus bliver tudformet, 

 og Ledfladerne mellem Hvirvelkroppene ellers blive udprægede Kugleled. — Hos de øverste 

 Former have Lendehvirvlerne lange Tværtappe, bageste Lendehvirvels Tværtap er i Led- 

 forbindelse med Tværtappen af forreste Bækkenhvirvel, og Lendehvirvlerne ere indbyrdes 

 ret fast sammenføjede. Hvorledes de oprindeligste Eqviner have været i disse Henseender, 

 vides ikke. — Fra første Færd er Skulderbladets Prc. coracoideus krogformet fremstaaende, 

 og dets Kam har nederst en ret anselig Højde. Efterhaanden bliver Pre. coracoideus tyk, 

 knoldformet, og Kammens nederste Del svinder saa godt som bort. Overarmen begynder 

 som en ret spinkel Knogle, med kun forholdsvis lille Tiiberculum majus, med udelt Biceps- 

 Fure, med smal nedre Ledflade, simpelt jevnt bugtet. Den voxer op til at blive en svær 

 Knogle med tyk Tiibercidum majus, med delt Biceps-¥m&, med bred nedre Ledflade med 

 fremstaaende Kam. Underarmen er fra første Færd spinkel, Spolebenet forholdsvis svagt, 

 med smalle Ledflader, Aibuebenet i hele sin Længde veludviklet, frit. Spolebenet vinder 

 betydelig i Mægtighed og faar brede Ledflader; Albuebenets Midlstykke svinder stærkt ind, 

 en Strækning ovenfor den nedre Ende bliver endogsaa til Baand, og det smelter fast sammen 

 med Spolebenet. Haandrodens Knogler ere fra første Færd høje og smalle; et ret anseligt 

 Multanyulum majus findes; Capitatum er kun en lille Knogle, en af de mindste i Haand- 



19* 



