151 



mellem de indre Spidser paa de øvre Kindlænder i mere eller mindre af sin Højde er 

 sammensmeltet med Inderranden af den forreste indre Spids. 



Vistnok det eneste Mærke, der skiller hele Slægten Eqvus fra Prothippus, er, at 

 2den og 4de Finger og Taa ere endnu mere indskrænkede; de have mistet Finger- eller 

 Taaleddene, saa at kun Mellemhaands- eller Mellenifodsbenet er tilbage, forneden endende 

 spidst, uden Ledflude. Haandrodens Multangulum majus, der allerede hos Hipparion er 

 stærkt vantrevet, er forsvundet. I Haanden forsvinder hvert Spor af 5te Finger. Men de 

 øverste Arter af Slægten udmærke sig desuden ved deres meget højkronede Kindtænder, hvis 

 Spidser, ogsaa de øvre Kindtænders Søjle, ere stærkt sammentrykte, med stor Tilbøjelighed 

 til al faa Udbugtninger og stærkt foldet Emailleklædning; og næsten alle de andre af Eqvi- 

 nernes Egenheder have de drevet til højeste Fuldkommenhed. 



Den plistocæne sydamerikanske Hippidium (med " Onoldppidium«) har sikkert sit 

 Udspring fra de oprindeligste Eqvus-Arler, hvis Kindtænder endnu vare forholdsvis lav- 

 kronede, med kun lidt udvidede og sammentrykte Spidser. Men i en enkelt Ketning er 

 den naaet langt højere end Eqvus: dens Næsehule er lidt mere opsvulmet, og Indsnittet 

 i Næse-Aabningens Siderand er meget dybt, naaende tilbage næsten til Næsebenets Grund. 



Afdelingen Hyracotheriini er kun en lille Sidegren af Eqvinernes Stamme , ud- 

 sprungen fra de allerældste Eqvlner. Naar undtages deres ejendommelig formede Kind- 

 tænder, der minde om Suider, er der neppe noget, der skiller dem fra Eqvlner som 

 Paclujnolophus. Deres Udspring fra den fælles Stamme maa ligge lidt lavere end Pachyno- 

 lophus eller dog lavere end de kjendte Arter af Slægten; der kan lios Hyracotberiiner findes 

 Spor af 1ste Mellemhaands- og 5te Mellemfodsben, der mangle helt hos alle kjendte Eqvlner. 

 Afdelingens eneste kjendte Slægt er den eocæne europæiske og nordamerikanske //yracofftmum. 



Eqtiidæ ■'''). 

 ■t De tre yderste Spidser paa de øvre biedformede Kindtænder findes, ligeledes forreste indre 

 Spids paa de nedre. 

 Equini. 



1. De tre bageste Forkindtænder svagere end Bagkindtænderne. Ha:indroilskniii;lenie ikke 

 fladtrykte. 5te Finger fuldstændig. 



PachynolopJti. 

 a Mellemste indre Spids paa nedre bredformede Kindtænder udelt. 



Pacbynolophu.'!. 

 II. Mellemste indre Spids paa nedre bredformede Kindtænder tvedelt. 



Ephippus 



2. De tre bageste Forkindtænder lige saa store som Bagkindtændcrnc. Ilaaiidrodsknnglerne 

 fladtrykte. Ste Finger forsvunden eller saa godt som forsvunden. 



Kqvi. 



A. Kindtænderne lavkronede; ingen Spids mellem de indre Spidser paa de øvre bred- 

 formede Kindtænder. 



Anchitherium. 



B. Kindtænderne højkronede; Søjle mellem de to indre Spidser paa de øvre bred- 

 formede Kindtænder. 



