J 



152 



{Eqvidæ.) 



a. Sojlen melleiii de indre Spidser paa do nvre bredforniedc KindtændiM fii. 

 Hipparioii. 



b. Sojleii mellem de indre Spidser paa de uvre bredformede Kindtænder sanimen- 

 voxet med forreste indre Spids. 



a. 2den og 4de Finger og Taa fuldstændige. 



Prothippus. 

 /5. '2dcn og 4de Finger og Taa forsvundne med Undtagelse af Mcllemhaands- 



og Mellemfodsben. 



1) Næsehulen mere sædvanlig. 

 Eqvus. 



2) Næseliulen mere opsvulmet, Næse-Aabningens Sidcrand dybt inilsi<aaren. 

 Hippidium. 



II. De tre jdcrste Spidser paa de ovre bredformede Kindtænder lielt vanlrcvne eller manglende, 

 ligeledes forreste indre Spids paa de nedre. 

 Hyracotlieriini. 

 Hyracotherium. 



Chalicoth^viitlCB. Blandt de Perissodactyler, hvi.s Scaphoidewn og Ilamatmn i 

 Haandroden ere forstørrede, paa ejendommelig Maade heldende ind mod hinanden, er den 

 helt uddode Familie Chalicotheriidæ den oprindeligste. Sit Udspring maa den have fra de 

 alleroprindeligste Eqvider, fra Eqvider, der endnn have haft de tre yderste Spidser, Isle, 

 2den og 3dje, paa de øvre Ragkindtænder forholdsvis mægtige og bageste inderste Spids, 

 7de, forholdsvis lille, og hos hveni 3dje Pinger kun har haft ganske ringe Overvægt over 

 sine Omgivelser, alt oprindelige Egenskaber, der ikke mere findes hos nogen af de kjendte 

 Eqvider, men som findes hos alle Chalicotheriider, selv hos de højeste. Ea høj Egenskab, 

 der findes hos alle kjendte Chalicotheriider, er derimod, at baade forreste og bageste 

 inderste Spids paa øvre Bagkindtænder have mistet meget af den oprindelige skarpkantede 

 V-Form og faaet afrundet Kegleform. Bortset fra de høje Egenskaber i Haandroden have 

 de laveste Chalicotheriider neppe afveget fra de laveste Eqvider; men snart have Chali- 

 colherliderne slaaet ind i deres egen Retning. Til at tage Føden have de brugt Læberne 

 mere end Fortænderne, som derfor vedblive at være smaa, indtil de tilsidst vantrives og 

 forsvinde. Allerede hos de laveste kjendte Slægter synes Overlæbe og Næsebrusk at have 

 været ualmindelig bevægelige; Sideranden af Hovedskallens Næse-Aabning er dybt ind- 

 skaaren, saa at Mellemkjæben er helt skilt fra Næsebenet. Føden har sikkert ikke været 

 det sejge Græs, men mere let tyggelige Sager; Kindtænderne blive vel hos de højeste 

 Former stærkere end hos de mere oprindelige ; men det viser sig væsenlig kun deri, at 

 Bagkindlænderne faa lidt bredere Kroner, og at de bageste Forkindtænder formes mere 

 som Btigkindlænder ; ellers beholde Tænderne deres Form, deres lave Kroner o. s. v. 

 Ligesom Kindtænderne tyde paa, at Chalicotheriiderne ikke have været Græsædere, allsaa 

 neppe have hørt hjemme paa aabent Land, er der el andet Forhold, der peger i samme 

 Retning : allerede hos den laveste kjendte Slægt kan der bages! paa Næseryggen vise sig 



