162 



{RhinoceroHdæ.) 



andre Næshorn det forreste, men det bageste, der er det største; i livert Fald bærer 

 Pandebenet en forholdsvis mægtig piikkelformet Udvæxt paa det Sted, hvor der hos andre 

 Næshorn findes en svag Forhøjning bærende det bageste Horn ; og Prc. posttympanicus er 

 ikke som hos de andre øverste Næshorn skudt frem mod og forenet med Prc.postglenoulms, 

 men er endnu fastere knyttet til den ualmindelig mægtige Frc. mastoideus. Som hos de 

 øverste Arter Rhinoceros mangle For- og Hjørnetænder, og Næsebenene bæres af et forbenet 

 Mesethmoideum. Men videre er Elasmotherhan gaaet i at miste de to forreste Kindtænder 

 i hver Kjæbe, medens de andre Kindtænder have faaet høje, rodløse Kroner, hvis Emaille 

 er stærkt kruset. Og den har faaet et ualmindelig tungt Hoved, der har stillet store Krav 

 til Halsmusklerne, hvad der mest paafaldende viser sig i den mægtige iVluskel-lldvæxl, der 

 er dannet ved Forening af Prc. jugularis, Prc. mastoideus og Prc. posttympanicus. 



RhinoceroHdæ '*'*). 



I. For- og Hjørnelænder af omtrent sædvanlig Form. 

 Ilyracodontini. 



1. De øvre Bagkindtænders ydre Hovedspidser i mindre Grad fladtryltte paa Ydersiden. 

 "Hyrachyus". 



2. De øvre liagkindtænders ydre Hovedspidser i højere Grad fladtrykte paa Ydersiden. 



a. De ovre Forkindtænder svagere end liagkindtænderne. 

 Triplopus. 



b. De øvre Forkindtænder narmest formede som Bagkindtænder. 

 Hyracodon. 



II. For- og Hjørnetænder vanslægtede, ovre Hjorneland liell vantreven eller manglende. 

 Rhinocerotini. 



1. Kindtænderne med Rødder 

 Rhinoceros. 



2. Kindtænderne rodløse. 

 Elasmotheriuni. 



fAvsinoitheriidæ«. Fra Meniscotheriider stammer endnu Afdelingen //yracoidea, 

 med Familierne «Arsinoitheriidæ« og Hyracidæ, og dens Aft'ødninge Proboscidea og Sirenia. 

 Den Egenskab, der udmærker de tre Afdelinger og stiller dem over Meniscotheriider, en 

 Egenskab, der ogsaa stiller dem i Modsætning til alle andre Hovdyr, er, at Albuehenet, 

 ikke Spolebenet, er blevet den stærkeste af Underarmens Knogler, og at Haandrodsknoglerne 

 ere paavirkede deraf. Grunden dertil kan neppe være andet end en Vane at støtte lidt 

 mere paa Albuebenet end paa Spolebenet. Hos de oprindeligste Former af Gruppen 

 Hyracoidea- Proboscidea- iHrenia har Spolebenet vel bredt sin øvre Ledflade ud over hele 

 Forsiden af Overarmens nedre Ende, som hos andre Hovdyr; men dog er Spolebenet ifærd 

 med at miste sin Kraft, medens Albuebenet voxer; Spolebenets Midtstykke er svagere end 

 Albuebenets, og dets Ledflade mod Haandroden er indskrænket saaledes, at den neppe er 

 større end Albuebenets. I Haandroden bliver Virkningen den, al Scaphoide-um, af .Mangel 

 paa stærk Paavirkning fra Spolebenet, bliver lille, og at Cunetforme, der trykkes ualmindelig 



