163 



stærkt af Albuebenet, bliver stort. Hos de højere Former af Gruppen ere Ålbuebenets 

 Væxt og Virkningerne deraf endnu langt mere paafaldende '''I. 



I andre Henseender have Gruppens oprindeligste Medlemmer vistnok i Hovedsagen 

 været som Meniscotherium. Vidne om Gruppens lave Udspring er en Række oprindelige 

 Egenskaber, der endnu ere at finde selv hos de øverste af dens Medlemmer: Vingebenet 

 har sin oprindelige Størrelse og Stilling; Halshvirvlerne ere korte, simpelt formede; Lende- 

 hvirvlernes Ledtappe blive ikke indrullede; Ribbenene vedblive at være ret smalle; Skulder- 

 bladets Fossa supraspinata vedbliver at være ret bred ; Overarmens Tuberculum majus ved- 

 bliver at være ret lav; Biceps-Vnr^n tvedeles ikke; Overarmens nedre Ledflade beholder 

 jevnt afrundede Former, uden skarpe Kamme ; Underarmens samlede Ledflade mod Haand- 

 roden er ogsaa uden skarpe Kamme; 1ste Finger findes stadig, om end undertiden vantreven; 

 5te Finger er altid veludviklet; Mellemhaandsbenene faa aldrig Midtkam paa Forsiden af 

 nedre Ledflade ; Laarbenets Trochanter major og T. minor vedblive at være lave ; Randene 

 af Furen paa Knæskallen blive ikke stærkt frenistaaende; Skinnebenet faar ingen fremstaaende 

 Crista og ingen skarpt skaaren Ledforbindelse med Rullebenet; Lægbenet beholder omtrent 

 sin oprindelige Styrke (uudtagen naar hele Baglemmet vantrives); Rullebenet breder sig 

 ikke ud over Cuboideum, om det end kan have en anselig Ledflade mod det; Hælbenet 

 beholder bred Ledflade mod Cuboideum, om Fladen end kan være noget indskrænket; 

 Mellemfodsbenene beholde lignende oprindelige Former som Mellemhaandsbenene. (Testis 

 forlader ikke sin oprindelige Plads i Bughulen, i Modsætning til Forholdet hos alle andre 

 i denne Henseende kjendte Hovdyr.) 



Snart er der dog hos Gruppens oprindelige Medlemmer fremkommet høje Egen- 

 skaber, der, mere eller mindre, have holdt sig som Ejendommeligheder ogsaa blandt de 

 øverste : Et eller flere Far af Fortænderne ere brugte særlig som Niptænger eller som 

 Stødlænder, til at rode med i Jord eller mellem Planter, og de ere voxede i Forhold dertil ; 

 Mellemkjæbebenet have de bragt til at udvide sig. Hjørnetænderne vanslægte. Den bageste 

 Del af Overkjæbebenets Krop, der bærer de bageste øvre Kindtænder, har Tilbøjelighed til 

 at skyde sig tilbage mod Prc. ectopterygoideus , der bliver stor og formet derefter, som 

 et Svøb omsluttende Overkjæbebenet. Taarebenet er af en eller anden ukjendt Grund 

 blevet ualmindelig lille. Frc. posttympanims sqvamæ har overvoxet og dækket Ydersiden af 

 Pars mastoidea. Overarmen har mistet Foramen supracondyloideum, og Condylus intemus 

 er svunden ind. Laarbenets Crista glutæa forsvinder. Store Trædepuder bag Hovene 

 overtage det meste af Legemets Byrde ; Hovene selv sættes noget ud af Brug. (Placenta 

 bliver ringformet, hvad ikke er Tilfældet hos andre i denne Henseende kjendte Hovdyr.) 



Medlemmerne af Afdelingen Hyracoidea ere overfor Proboscidea og Sirenia de op- 

 rindelige i Næsens Bygning; Næsen har sin oprindelige Korthed; den er ikke uddannet 

 som Snabel. Allerede de laveste kjendte Hyracoidea ere derimod i en anden Henseende 



21* 



