170 



{Elephantidæ.) 



veludviklede Tværkamme, og at ingen af Forkindtænderne luir andet end Mellemform, og 

 de synes desuden at forene hos sig alle de andre oprindeligste Egenskaber, der i det hele 

 kjendes i Familien. 



Den eocæne afrikanske Moeritherium, der kjendes efter Hovedskal og en Del af 

 det øvrige Skelet, er den laveste. 2den øvre og 2den nedre Fortand ere uddannede til 

 svære Stødtænder; men deres Stilling er endnu meget oprindelig, den øvre er rettet lige 

 nedad, den nedre er rettet skraat fremad og oi)ad, og de ere kun svage i Forhold til 

 senere Elephantider.s Stødtænder. Forreste Fortand findes baade foroven og forneden, som 

 Vantrivning, i Sammenligning med 2den, dog med ikke lidt af Stødtand-Præg, ligeledes 

 øvre 3dje Fortand og øvre Hjørnetand. Kindtænderne i det blivende Sæt ere sex i hver 

 Kjæbe, og de ere alle i Brug samtidig. Kjæberne ere forholdsvis spinkle. Hovedskallen 

 har endnu kun meget lidt af Elefanternes ejendommelige Præg; den er langstrakt og i det 

 væsenlige formet som hos meget oprindelige Hovdyr, blandt andet med anselig Kindbue 

 med ret stort Kindben ; dog er IMeilemkjæben allerede paavirket af den store Stødtand, 

 ligeledes Underkjæbens forreste Del; Næsebenene ere korte, saa at Hovedskallens Næse- 

 Aabning vender opad ; Sttpraoccipitale er ret stærkt heldende fremad, Frc. posttympanicus 

 er presset frem mod Prc. postglenoideus, og Øjehulen er trykket fremad. Lemmernes Skelet 

 er forholdsvis spinkelt, saavidt det kjendes; særlig paafaldende er det smalle Hofleben. 



Den eocæne afrikanske Barytherium, der kjendes nærmest kun efter de øvre Kind- 

 tænder og efter Underkjæben , staar lidt liøjere i, at Kindtændernes Knolde ere nøjere 

 forenede, opslugte af de Tværkamme, der forbinde dem. I Underkjæben synes den forreste 

 Fortand at være forsvunden. Baade Tænder og Kjæber ero noget sværere, Underkjæbens 

 bageste Tænder ere skudte længere tilbage indenfor Uoden af Prc. coronoideus. 



Hos Dinotheriini har forreste Bagkindtand, baade ovre og nedre, faaet en mægtig 

 Tværkam bag de to oprindelige, opvoxet fra Kronens Cingubim, og ikke ringe Tilbøjelighed 

 til en lignende Kam flndes paa flere andre af de blivende Kindtænder. Forkindtænderne, 

 eller dog de fleste af dem, have faaet Bredform. Bageste Mælkekindtand har faaet samme 

 trekammede Form som forreste Bagkindtand. De Fortænder og Hjørnetænder, der kunne 

 findes som Vantrivninger hos Moeritheriiner, ere helt forsvundne. Stodtænderne ere blevne 

 endnu mægtigere, og Hovedskallen har i udpræget Grad faaet dem af Elephantidernes 

 Ejendommeligheder, der afhænge af Nakkemusklernes Sværhed. I Kindtændernes forholdsvis 

 ringe Størrelse og Kjæbernes dermed følgende ret sædvanlige Forhold, i Tandskiftets ret 

 sædvanlige Gang og i en meget ringe Udvikling af Sirius frontales og S. maxillares have 

 Dinotheriinerne derimod beholdt oprindelige Egensktaber, der stille dem i Modsætning til 

 Familiens øverste Afdeling. 



Afdelingens eneste kjendte Slægt er den niiocæne europæiske og asiatiske Dino- 

 therium, der kjendes efter hele Hovedskallen og efter Dele af det øvrige Skelet. Den har 



