184 



(Anni. 2.) 



Toxodon sp. er sikkert T. platensis. 



Dicofyles affinis lahiafo er ikke forskjellig fra D. labialus. Op fleste andre Arter, der opfores 

 som affines til nulevende, ere lieller ikke afvigende fra de nulevende. 



Eqvus affinis caballo er saa godt som sikkert E. curvidens. 



EqvHS escriv anensis og E. soarensis ere neppe forskjellige fra E. exirvidens. 



Af Lund' 8 Fortegnelse over de Hovdyr, der nu leve ved Lagou .Santa, niaa hans Cermis nanns 

 udgaa, i hvert Fald foreloliig, som altfor usikker. 1 sine trykte Afhandlinger har Lund ikke sagt andet om 

 den, end at den var paa Størrelse med Moskusdyret (lilik paa Brasiliens Dyreverden, 1ste Afhandl.. 1S3S, |). 

 27, 2den Afhandl., 1839, p. 73). I sit Haandskrift giver han følgende nærmere Underretning: «Cervus nanns m., 

 Camocica Bras., Vira. Om denne har jeg hørt tale i Sertao de S. Francisco, som af Størrelse som et to 

 Maaneders Kid, med meget store Testikler. Den skal være overordenlig sjelden og vanskelig at faa, da den 

 narrer Hundene derved, at den springer op i det tætte Krat, hvorved Hundene tabe Sporet. Den har for- 

 holdsvis til sin Størrelse høje og lykke Extremiteter; over hvert øje har den en lys Plet. Her ved Lagoa 

 Santa have flere Jægere skudt den, saa dens Tilstedeværelse er udenfor al Tvivl.« Burmeister, hvem det 

 heller ikke er lykkedes at faa Cervus nanus at se, har samlet nogle Oplysninger om dvergagtige brasilianske 

 Hjorte (Syst. (ibers. Thiere Bras., I, 1854, p. 318—3191, og han er ad sine egne Veje kommen til den Tro, at 

 Cervus nanus kunde være Brasilianernes Veado camocica; maaske, mener Burmeister videre, kunde Arten 

 være Pucheran's Cervtis rufinus (Monogr. des espéces du genre Cerf, Arch. du Mus. d'hist. nat. Paris, tom. 

 VI, 1852, p. 491, pi. XXX); men dette kan neppe være rigtigt; C. tiifinus synes at være en storre Art, isa-r 

 at slutte efter de Maal. der opgives af Brooke (On the classification of the Cervidæ, with a synopsis of the 

 existing species, Proceed. Zool. Soc. London, 1878, p. 925), der i Paris har set Typen. Ren Gjetning er del, 

 naar man har sammenstillet C. nanns med Natterer's Cervus nambi (beskreven af Fitzinger, Kritisclie 

 Untersuchungen tiber die Arten der naturlichen Familie der Hirsche, Sitzungsber. k. Akad. Wissensch. Wien, 

 Bd. LXXIX, Abth. 1, 1879, p. 32—34, og af Pelzeln, Brasilische Siiugethiere, Resultate von Johann Natterer's 

 Reisen in den Jahren 1817 bis 1835, K. k. zool. hot. Ges., Beiheft zu Bd. XXXIll, 1883, p. 85) eller med den 

 Art, som Hensel, vist med Urette, omtaler under Navnet Cervus rufinus Pucheran (Beitr. z. Kenntn. d. 

 Siiugethiere Sud-Brasiliens, Abhandl. Akad. Wissensch. Berlin, phys. Kl., 1872, p. 99— 101, se ogsaa Nehring, 

 ilber die Cerviden der Gegend von Piracicaba in Brasilien , Sitzungs-Berichte d. Ges. naturf. Freunde zu 

 Berlin, 1884, p. 132— 134). Et Skind, med Hovedskal, af en ung Cervus rnfimts Hensel, nee! Pucheran (p. 24 

 nævnet som S. rufinus), findes i Museet i Kjøbenhavn, hjembragt fra Parana af Grev U. A. Holstein. Arten 

 staar meget nær ved Subulo simplicicornis og S. rufus. Fvn S. siniplicicornis, hvem den i Størrelse kommer 

 nærmest, afviger den meget iøjnefaldende ved sin næsten helt over stærkt rødbrune Farve, ved sine for- 

 holdsvis korte Mellemfodsben og sin ringere Størrelse; Længden af de øvre Mælkekindlænder tilsammen er 

 2G Millini., af de nedre 25; hos en S. simplicicornis Q ere de tilsvarende Maal 2S'ij og 28*|). De korte Mel- 

 lemfodsben og den ensartede rodbrune Farve tyde maaske paa nærmeste Slægtskab med den meget betydelig 

 storre S. rufus. 1 Formen af Tænder og Hovedskal synes der ikke at være nogen nævneværdig Forskjel hverken 

 fra S. simplicicornis eller H. rufus. — Liais (Climats, Géologie etc. du Brésil, 1872, p. 410) har omdubt 

 Lund's Cervus nanus til C. cariacu; men han har ikke klaret Spørgsmaalet om dens Forhold, til andre Arter. 



Om de Navne, der ere brugte i nærværende Afhandling, og om de Beskrivelser af de paagjeldende 

 Arter, der ere fremkomne, er endnu følgende at sige: 



Macrauchenia patagonica. Oplysninger om Arten, der kjendes eller næsten hele Skelettet, findes 

 især hos : 



Owen: Zcology of the voyage of H. M. S. Beagle, part 1, Fossil Mammalia, 1840; p. 35— 56, pi. VI— XV. 

 Gervais: Castelnau, Expédition dans les parties centrales de l'Amrrique du Sud, 7. parlie, Zoologie. 1855, 1, 



Recherches sur les Mammiféres fossiles de l'Amér. méridionale; p. 36 — 39, pi. S. 

 Burmeister: Anales del Museo Publico de Buenos Aires, tom. 1, 1864 — G!); p. 32-66, 252—254, pi. I— 



IV <fe XII. 

 Burmeister: Besfhreibung der Macrauchenia patachonica; Abhandl. d naturf. Ges. zu Halle, Bd. '.>, 1866; 



p. 73-112, pi. 1—111. 

 Gervais: Mémolres de la Soc. géol. do France, 2. srr., tom. IX, 1873; p. 8— 16, pi. XXI — XXIII. 



