191 



Forskjelligheder i Kindtændernes Form og især ved at have et tyliliere Lag af Tandkit. Om der heri kan 

 ligge nogen Arl-Forskjel, er vel et Spørgsmaal. 



Auchoda hijaiitnfiis opstillet af Ameghino (Contrih. etc, lcS89, p. 586 — 587, pi. XXXVI, fig. .8, 

 Underkjæbe) efter Levninger fra Pampas-Lag i Argentina, deril)landt Stykke af Hjernekasse, Over- og IJnder- 

 kjæber. Arten maa i hvert Fald staa meget nær ved A. lama; den skal have været mere kortsnudet o. s. v. ; 

 men Forskjellen er kun ringe, og hvad den betyder, er et Sporgsmaal. Den afbildede Underkjæbe synes at 

 slemme ganske med Kjæben af en lille Lama, paa Størrelse med en Alpaca. 



»Palæohima« hptognaiha opstillet af Ameghino (Contrib. etc, 1889, p. 590—591, pi. XXXVI, 

 fig. 1, Underkjæbe) efter Levninger fra Pampas-Lag i Buenos Aires (se under Auchenia weddellii), særlig 

 efter en Underkjæbe. Efter at Ameghino havde lært, at 'Auchenia loeddellii" var en ' Pnlfeolama» og 

 ikke en ægte Auchenia, havde det ligget nær for ham at tro, at A. lejHopnatha dog var samme Art som A. 

 iveddellii. Det siges vel i Beskrivelsen af P. leptognatha, at den er mindre og spinklere end A. weddellii, 

 at de nedre Kindlænder ere smallere, o. a.; men de opgivne Maal synes ikke at stemme dermed. 1 Kjøben- 

 havns Museum findes en næslen fuldstændig Underkjæbe fra Pampas-Lag ved Arroyo del Medio i Argentina, 

 der slemmer saa nøje med Ameghino's Billede af P. leptognatha fra Buenos Aires, at der ikke kan tvivles 

 om, at den er af samme Art; men den slemmer ligeledes med Ameghino's Billede af Underkjæben af P. 

 weddellii fra Tarija, og der er heller ikke noget Mærke, hvorved den kunde skjelnes fra Kjæber af Auchenia 

 major fra Lagoa Santa. Flere andre Knogler fra Pampas i vort Museum stemme i Form og Størrelse ganske 

 med tilsvarende Knogler af Arten fra Lagoa Santa; det gjelder en Underarm fra »averste Pampas«, et Cunei- 

 fornie manus fundet sammen med den nævnte Underkjæbe, en Mellemhaand fra »underste Pampas«, cl 

 Bækken fra "underste Pampas« ved Arroyo Pergamino og et Skinneben fra "undersle Pampas" ved Barranca 

 del Parana, alle indsamlede af Santiago Rolh og skjænkede af Dr. Lausen. 



'Pidæolama' piromesoUthica. opstillet af Ameghino (Contrib. elc., 1889, p. 920) efter en Under- 

 kjæbe fra Pampas-Lagene i Argentina. Arten skal være meget mindre end de andre Arter '■P<dn'olai)ia«, de 

 fem nedre Kindtænder tilsammen kun 70 Millim. 



Hemiauchenia pristina opslillet af Ameghino (Revisia Argentina de Historia Natural, tom. I, 1891, 

 p. 138, fig. 30) efter Overkjæbe og Gane fra Pampas-Lag i Buenos Aires. Henførelsen til Hemiauchevia (j: 

 Palæolama] er sikkert ikke rigtig; de tilsyneladende p 2 og p 3 ere kun smaa simpelt knoldforniede Tænder; 

 de se nd, som om de ere fremkomne ved en sygelig Deling af Lamaernes sædvanlige 2^ •^. ' andre Hen- 

 seender findes ingen Afvigelser fra de ægteste Lamaer. Arten er omtrent paa Størrelse med Vicunna. 



Auchenia miniita opstillet af Burmeister (Arch. f. Physlol., 1891, p. 14) efter Underkjæber og 

 Lenimeknogler fra Tarija og Buenos Aires. Arten skal staa na'r ved Vicunna, som hvis Stamform den opfattes. 



Fra Nord-Amerika kjendes adskillige jordfundne Lama-lignende Dyr, af hvilke flere have værd 

 hcnforte til Slægten Auchenia. I de nyeste Oversigter over dem ere de henførte til egne Slægter, og ingen 

 af dem synes al kunne forvexles med Arten fra Lagoa Santa. 



Suhnlo camjiestris er Azara's Guazii li (Apuntamienlos para la hist. nat. de los Quadriipedos del 

 Paraguay y Rio de La Plala, tom. 1, 1802, p. 41—50), der af Desmarest (Mammalogie, 1822, p. 444—445) 

 har faaet Navnet Ccrvns campestris, der senere har været almindelig brugt. Lydekker (The Deer of all 

 Lands, 1898, p. 287) kalder den Mazama bezoartica i den Tro, at det er Linné's Cervns bezoarticus 

 (Systema Naturæ., ed. X, tom. 1, 1758, p. G7); men detle lader sig ikke godlgjøre. — Med Hensyn til det her 

 lirugte Slægtnavn er kun al sige. at af alle de mange Navne, der have været brugte for dem af de ameri- 

 kanske Hjorte, der her henføres til én Slægt, er Navnet Hubulo det ældste blandt de ikke-barbariske. At det 

 efter sin Betydning, Spidshjorl, ikke passer godt for alle Arter, faar at være; det er dog en Egenhed for de 

 amerikanske Hjorte af denne Slægt, at ingen af dem har naaet en saa hoj Udvikling af Hornene, som mange 

 anilre Hjorte have naaet. — Billeder af Artens Ydre ere givne af Lichtenslein (Darslellung neuer oder 

 wenig bekannter Saugethiere, 1827-34, pi. XIX) og af L j dekker (1. c., pi. XXII og Fig. 7G, p. 200) ; dens 

 Horn ere særlig beskrevne og afbildede af Goeldi (Memorias do Museu Goeldi, Museu Paraensc de Hist. 

 Nat. e Etlinogr , III, 1902, p. 23 — 30. pi. II). Nogle Maal og andre Oplysninger om Hovedskaller ere givne af 

 Nchring (tlber die Cerviden der Gegend von Piracicaba in Brasilien, Sitzungs-Berichte d. Ges. nalurf. Krcunde 

 zu Herlin, 1884, p. 123—125). 



