192 



(Aiim. 2.) 



Subulo paludoms. Arten er den, som Azara (1. c. p. 33-41) beskriver under Navnel Gnazii pnoii 

 Det ældste latinske Navn, der er givet den, er lUigers' Cei-vus dichotomus (Abhandl. d. pliysikalisrlien 

 Klasse d. k. Prensslschen Akad. Wissensch. Berlin, 1811, trykt 1815, p. U)8 og 117); llliger nøjes mod at 

 henvise netop til Azara's Guazii pueii. Noget senere har Desniarest (1. o. p. 443), ligeledes paa Grundlag 

 af Azara's Skildring af Arten, givet Navnet Cervus j>aludosus. Nylig er Navnet dichotomus gjonoptagel af 

 Lydekker (1. c. p. 283); men Navnet paludostis er i Løhet af mange Aar blevet saa almindelig kjendl, at 

 det vilde være uheldigt at forlade det. Oplysninger om Artens Ydre ere især givne af Azara (1. c), Uengger 

 (Naturgesch. d. Siiugethiere von Paraguay, 1830, p. 344-350) og Henscl (Abhandl. Akad. Wissenseh. Herlin. 

 phys. Kl., 1872, p. 95—96); dens Horn og deres Udvikling ere særlig beskrevne og afbildede af Goeldi (I. c. 

 p. 5_22, pi. I, II, IV); nogle Oplysninger om dens Hovedskal ere givne af Nehring (1. c. p, 117—122, Fig. 

 p. 117); dens Ydre er afbildet af Lichtenstein (1. c. pi. XVII) og af Lydekker (1. c, Fig. 74, p. 285). 



Om de jordfuiidne Levninger fra Lagoa Santa, der her ere henforte til S. paludosiiK, virkelig ere 

 af denne Art, er lidt tvivlsomt. Bhuidt de mange jordfundne, for største Delen dog meget lidl kjcndle, s\il- 

 amerikanske Hjorte er der ingen, hvortil Levningerne bedre kunde henfores Efter nogle lost fundne ovre og 

 nedre Kindlænder fra Tarija i Bolivia har Ameghino (Anales del Mnseo National de Buenos Aires, lom. VIII, 

 H)U2, p. 251, pi. 111) opstillet en Cervus per cultus, der sandsynlig er samme Art som den jordfnndne fra 

 Lagoa Santa ; men hvori Cervus j)ercnltus egenlig afviger fra S. paludosxis, er ikke oplyst. 



Subulo siviplicicornis. Arten er Azaras Gnazii bini (1. e. p. 57—60). llliger (1. c.) er den 

 forste, der har givet den systematisk Navn, Cervus simplicicornis; hans Grundlag for Arten er uelop Azara's 

 Guazu bira. Ligeledes paa Grundlag af Azara's Skildring, eller dog væsenligst derefter, opstillede F. 

 Guvier (Dietionnaire des sciences naturelles, tom. VII, 1817, p. 485— 486) sin Cervus ■nemoriva gus. Siden 

 er Arien (jfte omtalt, snart under det ene, snart under det andet af disse to Navne. Blandt dem, der fast- 

 liidde Navnet nemorwagns, er Pucheran (Monogr. des espéces du genre Cerf., Arch. du Mus. d'hist. nal. 

 Paris, tom. VI, 1852, p. 478), skjønt ban (p. 490) indrømmer, at llligers' simplicicornis er det ældste; hans 

 Grund til at forkaste sim2>lirieornis er, at Hamilton Smith efter lUiger's Tid havde brugt dette Navn 

 for en sydamerikansk Hjort, der mentes at være en anden Art, snarest Cervus rufus. Simplicicornis er dog 

 det Navn, der oftest er brugt, saaledcs af Wied (Beitråge zur Naturgesch. von Brasilien, Bd. II, 1826, p. 59G- 

 601), Rengger (1. c. p. 359—362), Lund, Burmeister (Syst. Obers. Thiere Bras., Theil I, Saugethiere, 1S54, 

 p. 317—318, og Description physique de la Répuhlique Argenline, tom. III, part. I, 1879, p. 4G6), Pelzeln 

 (K. k. zool. hot. Ges. Wien, lieiheft zu Bd. XXXlll, 1S83, p. 84), Goeldi (Os Mammiferos do Brasil, 1893, 

 p. 108), von Ihering (Os Mammiferos de S.Paulo, 1894, p. 15). I nyeste Tid synes man tildels at Iwni' 

 glemt, at Navnene simjiHcicornis og ncmorivagns oprindelig ere givne til samme Art, og at der er Fcnskjcl 

 paa Illiger's og Hamilton Smiths simplicicornis, og Følgen er bleven en mærkelig Forvirring, saaledes 

 hos Brooke (Proceed. Zool. Soc. London, 1878, p. 925), Nehring (1. c. p. 125 — 132), Lydekker (1. e. p. 

 303 — 304), Trouessart (Catalogus Mamaialium, 1897—99, p. 898, og Supplem., 1904-5, p. 707 -708). — 

 Nogle af de bedste Oplysninger om Artens Ydre og Levemaade findes hos Azara, Wied, Rengger, Bur- 

 m(M.ster og Hensel; Oplysninger om Hovedskaller, især Maal, ere meddelte af Hensel og Nehring. Ariens 

 Vilre er afbildet, dog ikke vellykket, af Lichtenstein (1. c. pi. XXI). 



Subulo rufus er Azara's Guazti pita (I. c. p. 51— 57). Af llliger (1. c.) har den faaet Navnel 

 Cervns rufus; under samme Navn er den omtalt af F. Guvier (1. c. p. 485) og senere af mange amlre. Om 

 dens Hovedskal ere nogle Oplysninger, især Maal, givne af Hensel og Nehring. Dens Ydre er afbildet af 

 Liehlenstcin (1. c. pi. XX) og af Wied (Abhildungen zur Naturgesch. Brasiliens). 



Dicotyles torqvatus og D. labiatus ere betegnende Navne, der i lange Tider have været almindelig 

 brugte for de paagjeldende velkjendte Arter. (Palmer og Allen (Allen, The generic and spccllic uames of 

 the Pcccaries, Bull. Amer. Mus. Nat. Hist., vol. XVI. 1902, p. 162—166) have fundet, at de riglige latinske 

 Navne ere henholdsvis Tayassu tajacu og Tayassu peccari.) Gode Billeder af Skelettet af D. iorip-dtiix 

 lindes i Blainville's Ostéographic, (ienre Sus. De vigtigste Forskjelligkeder i de to Arters lloxedskaller 

 ere fremstillede af Krauss (Ueber den Unterschied zwischen dem Schiidel von Dicotyles labiatus C.uv. und 

 I). torqvatus Guv., Archiv fiir NaturgeschiclUc, 29. Jahrg., 1863, Bd. 1, p 271 — 280). En Del Oplysninger om 

 Hovedskallerne, især om deres Størrelse, ere givne af Hensel (Abhandl. k. Akad. Wissench. Berlin, 1872, 



