193 



p. 93— 95). Adskillige Oplysninger om Levninger af begge Arter fra Lagoa Santa findes i Reinhardfs 

 Afhandling om De i de brasilianske Knoglehuler fundne Navlesvin-Arler (Vidensk. Medd., 1880, p. 271—301). 



Dicotyles stenocephalus. Navnet har Lund kun brugt i sit Haandskrift Paa Prent er det først 

 fremført af Gervais (Zoologie et Paléontologie générales, sér. L 1867 — 69, p. 252), der nævner, at han har 

 set de paagjeldende Levninger i Museet i Kjøbenhavn. En udforlig Redegjorelse for Levningerne, med Billede 

 af Hovedskallen, har Reinhardt givet (Vidensk. Medd., 1880). At Arten ikke falder sammen med nogen af 

 de uddøde Arter Navlesvin, der vare beskrevne fra Nord-Amerika, og som for største Delen have vist sig at 

 maatte henføres til andre Slægter, er godtgjort af Reinhardt. Efter Reinhardfs Tid er der opstillet to 

 Alter, Dicotyles pennsylvanicus Leidy (1889) (se især Cope, Journ. Aead. Nat. Se. Philadelphia, 2. ser., vol. 

 XI, 1899, p. 262) og •Mylohyus' tetragonus Cope (ibd., p. 260—262, pi XXL Og- 3), om hvilke det ikke er let 

 at danne sig en Mening; der er kun fundet meget tarvelige Levninger, mest Kjæbestykker med Mælketænder. 

 Allerede efter de opgivne Maal s\nes der dog ikke at kunne være Tale om Forvexling med D. stenocephalus. 

 — I Trouessart's Calalogus Mammalium, 1897—99, p. 817, og i Supplem., 1905, p. 659, opføres en »Dico- 

 tyles (eller Tayassux) major Lund» som Underart af Z>. stenoeephalus. Som oplyst af Reinhardt (Vidensk. 

 Medd., 1880, p. 273 — 274) er det ikke Lund, men Claussen, der har fremført Navnet D. major (i Neues 

 Jahrb. f. Mineralogie etc, Jahrg. 1843, p. 711), og det Dyr, der sigtedes til, og som er omtalt af Lund i hans 

 Haandskrift, var ikke nogen uddød Art, men D. labiatus. 



Eqvus curvidens. De jordfundne Levninger af ægte Heste fra Lagoa Santa omtalte Lund kort i 

 sine Afhandlinger under Navnet Eqvus affinis cahallo. Men i sit Haandskrift henforte han dem til tre Arter: 

 Eqvus aff. cahallo, E. escrivaneiisis og E. soarensis. Til E. aff. caballo regnede han nogle Tænder og 

 Knogler, der ikke syntes at afvige fra E. cahallus; de vare fundne i Lapa da Lagoa do Sumidouro og Lapa 

 dos Coxos. Til E. escriranensis henforte han de Levninger, der vare fundne i Lapa da Escrivania Nr. 5 og 

 Nr. II; og som Kjendemærke for Arten overfor E. cahallus fremhævede han Mangelen af Grube i de ydre 

 nedre Fortænder, Halsens Korthed, Overarmens lave Tuberculum bicipitale (som han i Haandskriftet har 

 afbildet). Hovbenenes smalle Form og nogle andre tilsyneladende mindre væsenlige Forhold. Til E. soarensis 

 henførte han nogle Kindtænder fra Lapa de Soares; især p2 afveg i Form ikke lidt fra den tilsvarende Tand 

 hos E. escrivanensis og hos sædvanlige E. caballus. 



Boas (Om en fossil Zebra-Form fru Brasiliens Campos, Vidensk Selsk. Skr., 6te R., naturv. mathem. 

 Aid , Bd. 1. V, 1881), der har beskrevet Heste-Levningerne fra Lagoa Santa og afbildet nogle af dem, tog ikke 

 Hensyn til, og nævnede ikke. Lun d's Redegjorelse, men henregnede alle de jordfundne ægte Heste fra Lagoa 

 Santa til én Art, som han gav det nye Navn Eqvus lundii; som Ejendommeligheder overfor E. caballus 

 nævnede han, først og fremmest, de samme, som Lund havde udfundet for E. escrivanensis, og desuden 

 nogle andre. Om det er rigtigt eller ikke at henregne alle Heste-Knoglerne fra Lagoa Santa til én Art, er 

 ikke let at sige; nogen tvingende Grund til at henfore dem lil liere Arter er der dog ikke, og den væsenligste 

 Del af de fundne Knogler, Knoglerne fra Lapa da Escrivania Nr. 5 og Nr. II, er utvivlsomt af samme Art. 

 som ogsaa antaget af Lund. Det er særlig Escrivania-Knoglerne, der tænkes paa, naar der i det følgende 

 tales om Hesten fra Lagoa Santa. — Boas tog heller ikke Hensyn til, og nævnede ikke, de andre jordfundne 

 ægte Heste, der, mest efter Lund 's Tid, efterhaanden ere beskrevne fra Syd- eller Nord-Amerika, heller ikke 

 sammenlignede han med jordfundne Arter fra den Gamle Verden ; han nøjedes med at søge at skjelne Lagoa- 

 Santa-Heslen fra Nutidens Arter. 



Der kan ikke være Tvivl om, at Hesten fra Lagoa Santa er den samme Art, hvis Underkjæbe er 

 beskreven af Burmeister først under Navnet E(ivus devillei Gerv. (Anales del Museo Publico de Buenos 

 Aires, vol. I, 1864 — 69, p. 248—249, pi. XIII, fig. 12), senere som E. argentinus Burm. (Los Caballos fosiles 

 de la Pampa Argentina, 1875, p. 55—66, pl. IV, fig. 6), senere igjen som E. curvidens Owen (Los Gab. fos., 

 Supleni., 1889, p. 18 og 25), hvis Tænder ere beskrevne af Gervais og Amegh i no under Navnet Æ. reciiiews 

 (Gervais et Ameghino, Mammif. foss. de l'Amér. du Sud , 1880, p. 93; Ameghino, Contrib. etc . 1889, p. 505—513, 

 pl. XXVII, fig. 8., pl XXVIII, fig. 5; Ameghino, Revista Argentina de Historia Natural, tum. I. 1891, p. 65-88, fig.), 

 og hvis Hovedskal og forskjellige andre Skelet-Dele ere beskrevne af Burmeister som E. curvidens Owen 

 (Los Gab. fos., Supl., 1889, p. 15—25, pl. IX. fig. 2 — 8); Ameghino har allerede gjort denne Sammenstilling 

 (Rev. Arg. I, p 65) og med Rette. Det er vel ogsaa den samme Art, hvoraf der i British Museum findes fem 



R Mqsoo Lundii. 3. 1 25 



