194 



(Anm. ?.) 



nvie og fem nedre KiiKltænder fia Huler i Miiias Genies, indsamlede af Claussen, og som af Lydekker 

 (Catal. Fdss. Mamm. Hril. Mus., pari III, IS8G, p. 88) lienfores til E. cwvidtns; i hvert Fald mener opsaa 

 Lydekker (A sludy of exthict Ari^eutiiie Ungulates, Anales del Museo de La Plala, Paleonlulogia ArgeuUna, 

 II, 18'J3, p. 74), at Ameghinci gjar rigtig i at henføre E. lundii til E. rectidens (som Lydekker rogner for 

 samme som E. curvidens). 



Det Xavn, der bliver at liruge for Lagoa-Sanla-Hesten, er vist Eqvus curvidens Owen. Ameghino, 

 der udførligst har drøftet Sporgsmaalet om de sydamerikanske Heste-Arter , udskiller E. rectidens fra E. 

 curvidens. Hvis Udskillelsen er rigtig, maa Lagoa-Santa-Hesten hedde E. rectidens. Men der er nogen Grund 

 til at tro, at E. rectidens er samme Art som E. curvidens ; det lader sig i hvert Fald neppe godlgjore, at 

 Burmeister i sit sidste Arbejde om Heste med Urette har brugt Navnet E. curvidens l'or den uddøde syd- 

 amerikanske Heste-Art, han udforlig har beskrevet og afbildet, og som Ameghino henfører til sin E. rectidens. 

 Det er en Mulighed, at Owen's E. curvidens er grundet paa en Tand af E. cahallus. Om dette skulde 

 kunne godtgjares, var det vel bedst at lade den paagjeldende sydamerikanske Art have Navnet E. curvidens 

 Burm. nec Owen, at lade den beholde Navnet curvidens, som den bærer i den bedste Skildring, der er frem- 

 kommen, til Trods for, at Navnet efter sin Mening ikke er heldigt. 



Foruden Hesten fra Lagoa Santa er der efterliaanden nævnet folgende ægte Heste fra Syd-Amerika: 

 Eqvus curvidens opstillet af Owen efter en jordfunden ovre Ki[ultand fra Pampas i Kiitrc Klos 

 (Zool. Voy. Beagle, part I, Fossil Mammalia, 18-10, p. 108 — 109, pi. XXXII, lig. 13 & 14; Odontography, 1840 

 — 45, p. 675, hvor først Navnet er givet; On fossil remains of Eiiuines from Central and South America, 

 etc., Philos. Transact. Roy. Soc. London, 18G9, p. 41—55, passim, pi. LXI, fig. 2, LXII. fig 16). Tanden kaldtes 

 først kun en af de mellemste øvre Kindtænder, senere kaldtes den, uden nærmere liedegjørclse, p 4, en Be- 

 stemmelse, der dog ikke kan være sikker. Det eneste, hvori den kjendelig skat afvige fra en tilsvarende 

 Kindtand af E. eaballus, er, at Kronen er lidt mere buet udefter. — Til samme Art har Burmeister (Los 

 (^aballos fiisiles de la Pampa Argentina, 1875, p. 54—55, pi. IV, fig. 9) henfort nogle nedre Kindtænder fundne 

 i Plata-Landene, senere ogsaa to hele Hovedskaller og flere andre Skelet-Dele fra samme Kgn (Los Cab. fos., 

 Suplem., 1889, p. 15 — 25, pi. IX, fig. 2 — 8), dog uden at give nærmere Grunde for Bestemmelsen; om de 

 ovre Kindtænder ere buede som hos Owen's E. curvidens, nævnes ikke, som ogaaa fremhævet af Ameghino 

 (Observaeiones criticas sobre los eaballos fcisiles de la Republica Argentina, Revista Arg. de Hist. Nat., tom. I, 

 1891, p. 68 IV.), der henfører de paagjeldende Stykker til sin E. rectidens. — Som E. curvidens har Cope 

 (Proceed Amer. Philos. Soc., vid. XXII, 1884, p. 11) bestemt otte ovre Kindtænder fra Buenos Aires (om sam- 

 menborende eller ej, siges ikke); han skriver om dem: »Of eight superior molar teelh from Buenos Ayres in 

 my collection, two second premolars are perfectly straight, while the third trin' molar is the most cnrved. 

 The othcr teeth exhibit diftVrent degrees of curvature. The area of the antcrior internat column is not so 

 flat on the inner side in any of Iheni as in Owen's i)late (Voy. Beag. I). My teelh have also a ratlier greater 

 transverse diameter than Prof. Owen's type". — Ameghino (Rev. Arg. Hist. Nat., I., 1891, p. 70 11'., med 

 Billeder, og Contrib. etc, 1889, p. 504, pi. XXVII, fig. 10, LXXII. fig. 6) har henført en Del lost fundne Kind- 

 tænder, baade ovre og nedre, fra Plata-Landene til E. curvidens; de øvre Kindtænder skulle kunne skjelnes 

 fra Tænder af andre Arter ved stærkere Krumning; men i Emaillefolderne skulle de være som hos E. eaballus; 

 de nedre Kindtænder synes at være som hos E. cahallus og synes nærmest kun paa Grund af Fund-For- 

 holdene at være henforte til en anden Art. — Lydekker (Anales del Museo de La Plata, Paleontol. Arg., II, 

 1893, p. 73 — 74) synes at henregne alle jordfundne ægle Heste fra Plata-Landene til E. curvidens, uden Hensyn 

 til Tændernes Krumning. — (Nogle jordfundne nordamerikanske Heste-Tænder henforte L(;idy først (i 1847) 

 til E. curvidens; men han har selv senere (se især Journ. Acad. Nat. Se. Philadelphia, 2. ser., vol. VII, 1869. 

 p. 262, 265, 400) henfort dem til sin E. fraternus.) — Heste-Tænder, der i Kronens Krumning o. s. v. stemme 

 ganske med den Tand, hvorefter Owen opstillede E. curvidens, synes altsaa kun at være fundne som lose; 

 man har endnu ikke fundet en Hovedskal, hvis ovre Kindtænder alle vare saaledes buede, og det vil man 

 vist heller ikke kunne linde; dog opgives det mange Steder, at E. cnrtHdens kjcndes paa, al dens øvre Kind- 

 tænder ere stærkere krummede end hos andre Heste. Hos alle kjendte Heste-Arier, ogsaa hos E. rectidens, 

 ere alle de store ovre Kindtænder krumme (hvad der sees bedst, saa længe de ere uslidte), de forreste kun 

 lidt, næsten lige, de bageste mere; indenfor hver enkelt Art, i hvert Kald hos E. eaballus er der i Graden 

 af Tændernes Krumning ikke ubetydelige Forskjelligheder. Blandt en større Mængde Heste-Tæinler, fnndiie i 



