197 



var et nomen nutliini, og at det er tvivlsomt, om Lcirly havde Ret i at forene sin E. conipUcatus med den. 

 E. complicatus, saaledes som den nu opfattes, regner Gidley for en god Art, i Kindlændernes Form og 

 Storrelse lignende E. cahalhis, men med liortere Ansigt. 



Eqims fraternus Leidy (1858), tidligere af Leidy kaldet E. cnrvidena Owen, af andre kaldet E. 

 cahalhis. (Se især Leidy, .lourn. Acad. Nat. Se. Philadelphia, I8G9, p. 262, 265, 400.) Leidy (I. c. p. -iOO) 

 skriver om den: "Remains of a Horse found in association with the former (.i: E. major), but undistinguish- 

 ablc anatomically from the corresponding parts of ordinary varieties of the Domestic Horse , have been 

 supposed lo indicate a peculiar species, distinguishcd by the above nanie«. — Efter Gidlcy (I. c.) havde 

 Leidy under Navnet E. fraternus sammenblandet Levninger af to Arter, af hvilke den ene var E. complicatus, 

 den anden, der beholder Navnet E. fraternus, synes at være en god Art, lille, af Æsel-Storrelse, men med 

 stærk Foldning af de øvre Kindtænders Kroner. 



Eqvus excelsus Leidy (1858) (se især Leidy, .lourn. Acad. Nat. Se. Philad., 1860, pi. XXI, fig. 31) 

 har Leidy selv forenet med sin E. occidentalis (se nedenfor). Men saaledes som tiope (Proceed. Arner. 

 Philos. Soc, vol. XXII, 1884—85, p. 10—15) har afgrændset Arten, skal den især udmærke sig ved at have 

 en bred Indersøjle paa de øvre Kindtænder. Hovedskallen kjendes; efter hvad Cope siger om den, synes den 

 ikke at afvige væsenlig fra E. cahalhis. — G id le y (1. c.) mener, at Arten mulig kan vise sig at være god, 

 men at man endnu ikke kan domme om den. Den Hovedskal, som Cope havde henført til E. excelsus, 

 henfører Gidley til E. scmiplicalus Cope. 



Eqi'us occidentalis Leidy (1865) (se især Leidy, Ext. Vertebr. Western. Territ., 1873, pi. XXXIII, 

 lig. 1 — 2). Til samme. Art henførte Leidy E. eoccelsus Leidy (1858) og E. paci/icus Leidy (IS68) (se især 

 ibd., p. 322, og Journ. Acad. Nat. Se. Philad., 1869, p. 400); men Cope (Proceed. Amcr. Philos. Soc., v(d. XXII, 

 1884—85, p. 10 — 15) regner E. occidentalis og E. excelsus for forskjellige Arter. Den kjendes efter mange 

 Levninger. Kindtænderne minde om E. caballus; de øvre have forholdsvis kun lidt foldet Emaille. Efter 

 Cope findes der i Skelettet nogle Smaaforskjelligheder fra E. cahalhis, hvoraf de vigtigste ere, at Basioc- 

 cipitale ikke er sammejitrykt (hvad det dog heller ikke er hos yngre E. cahalhis), og at Mellemfodsbenene 

 ere spinklere. — Gidley (1. c.) mener, at det endnu maa henstaa som uafgjort, om E. occidentalis skal 

 forenes med E. e.xcelsus eller ikke, men at derimod E. pacificus synes at være en god Art, særlig udmærket 

 ved sin Størrelse, der dog ikke er paafaldendc. 



Eqvus conversidens har Owen (On fossil remains of Equines from Central and South America, 

 Philos. Transact. Roy. Soc. London, 1869, p. 45—47, pi. LXI, fig 1 & 3) opstillet særlig efter (? Fotografi eller 

 Afsliibning af) en Overkjæbe med begge Tandrader fra Mexico. I »size, curvature, and pattern of the grinding 

 surfacc of llie uppcr molar teeth« skal den stemme saa godt med E. curvidens 0\v., at den kunde henføres 

 til samme Art, hvis den ikke i Tandradernes Stilling havde en Egenhed, der ikke kjendes hos andre Heste, 

 og som Owen antager (hvorfor siges ikke) heller ikke findes hos E. curvidens: Tandraderne naa fortil nærmere 

 sammen indbyrdes og fjerne sig bagtil mere fra hinanden end hos andre Heste. Men Cope (The extinct 

 Mammalia of the Valley of Mexico, Proceed. Arner. Philos. Soc. Philadelphia, vol. XXII, 1884—85, p. 12—13), 

 der har undersogt, hvad der vist er Typen, siger, at denne Egenskab ncppe virkelig findes: »The maxillary 

 bones of the type are loose and mav be made to assume dilVerent angles to each other«, og han har ikke 

 været istand til at finde nogen fast Forskjel fra E. taii, hvormed han derfor forener E. conversidens. Gidlev 

 (1. c.) mener endogsaa at kunne paavise, at de to Tandradcr ikke ere af samme Dyr, men af forskjellige 

 Alderstrin; dog finder han, at Arten snarest er god, især udmærket ved den ringe Storrelse af hj 3. 



Eqvus tau har Owen opstillet efter fem øvre og tre nedre jordfundne Kindtænder fra Mexico 

 (Philos. Transact. Roy. Soc. London, 1869, p. 47, pi. LXI, fig. 4—5). Cope (Proceed. Amer. Philos. Soc. Phila- 

 delphia, vol. XXII, 1884—85, p. 12—13), der har set Typen og flere andre Stykker af Kjæber og Hovedskaller 

 af samme Art, siger om den: The Eqvus tau is an avcrage horse in all respects, presenting no very tangible 

 characters by which to distinguish it from the existing species of the E. asinns and E. sebra group, so far 

 as the parts which I e.\aniined go». Fra E. andium skal den afvige ved at mangle •Taaregrubc.« Gidley 

 (1. c.) regner den for en egen Art, udmærket ved sin ringe Størrelse, der dog ikke er meget paafaldende. 

 Efter hvad der hidtil foreligger, vil man neppe kunne paavise noget Mærke, hvorved E. tau med Sikkerhed 

 kunde kjendes fra E. curvidens Ow., Burm.; Arten kunde jo nok derfor være en anden. 



Eqvus crenidens har Cope opstillet efter nogle Kindtænder og Kjæbestykker fra Mexico (Proceed. 

 Amer. Philos. Soc, vol. XXII, 1884 — 85, p. 10 & 12). Arten skal især udmærke sig ved fin Krusning af 



