210 



Anni. 12.) 



Osborn & Woitnian: Hull. Arner Mns. Nat. Hist., vol. IV, 1892; p. 11S 123, fig. 14 & 1.1. {Coryphodon.) 



Earle: Revision of the species of Corypliodon ; ibd. ; p. 1 •49 -166, fig. 1 <fe 2. 



Marsh: Resloration of Coryphodon; American Journ. of Science, vol XLVI, 1893; p. 321 — 326, pi. V, VI. 



Osborn & Earle: Bull. Arner. Mus. Nat. Hist., vol. Vil, 1895; p. 43—46, fig. 14-16. (Panfolambda.) 



Osborn: A coniplete skeleton of Coryphodon radians; notes upon the locomotioii of this animal; Bull. Arner. 



Mus. Nat. Hist., vol. X, 1898; p. 81 — 91, pi. X. 

 Osborn: Evolution of the Amblypoda, part I, Taligrada and Pantodonta; Bull. Arner. Mus. Nat. Hist., vol. X, 



1898; p. 169—218, med Billeder. 

 Osborn: The angulation' of the limbs of Proboscidia, Dinocerata, and other Quadrupeds in adaptation lo 



weight; American Naturalist, vol. XXXIV, 1900; p. 89—94, med flere Billeder. 



Hensigten er, her og i det folgende, paa ingen Maade al give en blot nogenlunde fuldstændig Over- 

 sigt over, hvad der er skrevet om vedkommende uddode Slægter, men kun at give en Henvisning til nogle 

 af de vigtigste Afhandlinger, der give de bedste Beskrivelser eller den bedste, mest selvstændige Opfattelse 

 eller, især, de bedste Billeder. (Til Afhandlinger om uddode Arter af Slægter, der endnu leve, er der kun 

 sjcldnere henvist; ligeledes er der kun som Undtagelse henvist til Afhandlinger om nulevende Slægter; de 

 fleste af dem ere vel kjendte og tilgængelige i de fleste større Samlinger.) Fremstillingen i nærværende Af- 

 handling har for de uddode Dyrs Vedkommende for en stor Del maatlet slotte sig til Beskrivelser og Billeder. 

 Dog findes i Zoologisk Museum i Kjøhenliavn meget anselige Samlinger af uddøde Hovdyr, der have staaet 

 til Raadighed; særlig rige ere Samlingerne fra de franske Phosphorit-Lag og fra de argentinske Pampas-Lag. 



Slægtskabet mellem Pantolambda, Coryphodon og Dinoceras og deres Oprindelighed i mange 

 Retninger have Cope og andre allerede set; men deres Egenheder i Kindlændernes Bygning har man ikke 

 rigtig kunnet værdsætte. Dels har man ikke opfattet Tilstedeværelsen af de tre yderste Spidser paa de øvre 

 bredformede Kindtænder hos Pantolambda som Tegn paa Oprindelighed; dels har man ikke set, at de samme 

 tre yderste Spidser for en væsenlig Del endiiu findes hos Coryphodon og Dinoceras. Modsætningen til For- 

 holdene hos alle andre Hovdyr i denne Henseende har man ikke lagt Mærke til. 



13) p. 79. Om Meniscotheriidæ især: 

 Cope: Tert. Vertebr., 1884; p. 493—507, pi. XXV f & g. (Meniscotheriunt.) 

 Cope: American Naturalist, vol. XVIII, 1884; p. 901—905, med Billeder. (Meniscotherium.) 

 Marsh: A new order of extinct Eocene Mammals (Mesodactyla); Arner. Journ. of Science, 3. ser., vol. XLIII, 

 1892; p. 445— 449. (Hyraeops, 3: Meniscotherium, med Billeder af Haand og Fod.) 



1*) p. 79. Om Phenacodontidæ især: 

 Cope: U. S. Geogr. Surv. West of the 100 Meridian, 1877; p, 173—177, pi. XLV. (Phenacodus.) 

 Cope: Tert. Vertebr., 1884; p. 428— 491, med adskillige Tavler. (Phenacodus.) 

 Cope: American Naturalist, vol. XVIII, 1884; p. 892—901, pi. XXVIII & XXIX. {Phenacodus.) 

 Pavlow: Etude sur l'histoire paléontologique des Ongulés en Amérique et en Europe, I, group primilif de 



l'éocéne inférieur; Bull. Soc. Imp. des Naluralistes de Moscou, 1887; p. 343 — 373, pi. VII. 

 Osborn: Remounted skeleton of Phenacodus primævus; Bull. Amer. Mus. Nat. Hist., vol. X, 1898; p. 159— 



164, pi. XII. 



Til Phenacodus har der lige siden dens Opdagelse været knyttet mange urigtige Forestillinger. Den 

 har været regnet for Stamform ikke alene for Hovdyr, men ogsaa for Primater, o s. v. Noget af det mindst 

 urigtige, der har været sagt om den, er, at den er Slamtorm for Artiodactyla og Perissodactyla, et af de 

 underste Led i Eqvidernes Stamtræ. Et Dyr som Phenacodus er dog utænkeligt som Slamform for Artio- 

 dactyla og Perissodactyla, af hvilke mange i Kindlændernes Former have oprindelige Egenskaber, som 

 Phenacodus har mistet; selv efter den Cope-Osborn'skc Opfattelse af Tandformerne, der er ret almindelig 

 godkjendt trods dens store Mangler, maa det iiidroinmes, at Phenacodus er mindre oprindelig end mange 

 andre Hovdyr i at have mistet den forreste indre Spids paa de nedre bredforniede Kindtænder; men dertil 

 har man ikke taget Hensyn, lige saa lidt som til Næsehulens særegne Form hos Phenacodus. — Meniscotherium 



