2 12 



(Anm. 14.) 



Aninonchux, Hemithlams og Haplocontis eie vistnnk let nære Slægtninge af PeriptychuK, om hvem 

 de iiihide i de ejendommelig store bageste Forkindlæiider; men i Bagkindtændernes ringe Slorrelse minde de 

 endnu mindre om Hovdyr, end I'eriptychus gjør det. 



Noget mere afvigende fra Periptychus, med forholdsvis højkroncde Kindtænder o. s. v., men dog 

 sikkert en Slægtning, er Hexodon. Cope har senere (Transact. Amer. Philos. Soc, vol. XVI, 1888, p. 317) 

 set, at den faldt sammen med Conorydes, som han selv regnede for 'Creodont", men som af Worlman 

 (Hull. Amer. Mus. Nat. Hist., vol. IX, I8&7) forenes med flere andre eocænc nordamerikanske Slægter i en 

 Gruppe »Ganodonta'. 



Kctoconus er den af Slægterne, der mest ligner Hovdyr; den kunde være en Slægtning af Phena- 

 codus; men den kjendes for lidt til, at man ret kan dømme om den. 



Zetodon er endnu mindre kjendl; dens Slægtskab er det umuligt at fastsætte. 



Paa en eller anden Maade ere vistnok Periptychus og dens Slægtninge knyttede til 'Ganodunla-, 

 der nærmest maa regnes for en egen Gren fra Insektæderne, uddød efter at have naaet en ualmindelig høj 

 Udvikling i enkelte Retninger, saaledes i Hjørnetændernes Omdannelse til stærke Bide-Redskaber, o. s. v. (At 

 'Ganodontao ikke ere Stamformer for Gumlere, hvad Worlman mener, al de ere, er sikkert nok, som det 

 allerede er sagt af Ameghino: Boletin del Instit. Geogr. Argentino, tom. XVIII, 1897, p. 83—84, 8i), i Særtryk.) 



Til Periptycliidæ regner Ameghino en Slægt fra Syd-Amerika fra Tertiærtiden ("Kridltiden»): 

 Properiptyrhus (især Boletin del Inst. Geogr. Argent., t. XVIII, I.S97, p. 'My, fig. 24). Den kjendes kun efter 

 et lille Stykke af en Overkjæbe med en Kurkindland, der minder noget om Periptychus. Om Henførelsen 

 til Familien er rigtig eller ej, er ganske uvist. Flere andre lige saa tvivlsomme "Periptychider« og "Phena- 

 codontider- har Ameghino senere opstillet. 



Til Corubjlarthra have Osborn og Earle (BuU. Amer. Mus. Nat. Hist., vol. VII, 1895, p. 48, se 

 ogsaa Matthew, ibd., vol. IX, 1897, p. 311—319) henført "Familien Mioclrrtiidæ-, oprettet for al omfatte de 

 Arter af Cope's «Creodont'>-SUrgt Middæims, der slutte sig nærmest til M. tnrgidus (Cope, Tert. Vertebr., 

 1884, p. 325, pi. XXV c, LVII f). Man har vistnok Ret i, at Miodænus slutter sig nær til Periptychua, som 

 det allerede er sagt af Pavlow (BuU. Soc. Imp. Nat. Moscou, 1887, p. 361); men endnu mindre end Peri- 

 plydm« er den i Tændernes Forhold udviklet i Hovdyrenes Retning; den bageste ovre Kindland er end- 

 ogsaa vantreven. 



For de cocæne franske Slægter Pleuraspidnthcriuiii og Ortliaspidotlicriuin (se især Lemoine, 

 Bull. de la Soc. Géologique de France, 3. ser, tom. 19, 1890—91, p. 281—285, pi. XI; Osborn, Proceed. Acad. 

 Nat. Se. Philadelphia, 1890, p. 57—59, fig. 2; Schlosser, Neues Jahrb. f. Mineralogie, Geol. und Palaeontol., 

 Jahrg. 1892, Bd. II, p. 240). der kjendes efter nogenlunde hele Hovedskaller og Dele af dot øvrige Skelet, har 

 Zittel (llandb. d Palæontol., Manimalia, 1893, p. 222) opreltet en Familie PJcuraiijiid<)theriid(V, som han 

 henfører til Condylarthra; Schlosser har godkjendl denne llcnforelse; Osborn har, ligesom Schlosser 

 farsi, regnet dem til Insektædere; Lemoine stillede dem i en egen Orden »Paledpachydermes«. Hvis de 

 ere Hovdyr, maa de snarest høre til Mcniscolheriiderne, om hvem do minde ikke lidt i Bagkiiultændernes 

 Former; men om de ere Hovdyr, er mere end tvivlsomt Kloled, der ere henførte til de to Slægter, have 

 ikke store Mindelser om Hovdyr; og de smaa spidse indbyrdes skille Fortænder, af hvilke den forreste er lidt 

 starre end de andre, og den vanslægtede lille spidse Hjørnetand minde heller ikke megel om oprindelige 

 Hovdyr; de kunde bedre minde om Insektædere af mindre oprindelige Grupper. 



15) p. 68 og 81. For at gjøre ci\ lille Begyndelse til al fjerne urigtig dannede, meningslosc eller 

 af andre Grunde utilstedelige Navne fra Zocdogien ere den Slags Ord i narværcnde AHiandllng salh^ i Anfor- 

 sclslegn (" »)> for at tilkjendegive, at de ikke godkjendes, men kun foreløbig, i Mangel at brugbare Synonvmer, 

 ere optagne her. Det siger intet, at det baade af den ene og den anden Forsamling af Naturforskere er ved- 

 taget, at et Navn er et Navn, lige godt, om det er rigtig eller galt formet, om del har Mening eller er 

 meningsløst; ?aa længe der lindes Mennesker med sproglig Sands, er der dem, der ville vredes over, al 

 Zoologien skal klædes i sproglige Pjalter, der ere den ganske uværdige, til Spot for den »lærde Verden«. 

 Naar Ord, der i dannet Tale ere utilstedelige, i nærværende Afhandling ikke ere mærkede som saadanne, er 

 Grunden enten Uvidenhed eller Glemsoriihed, men ikke Mangel paa god Vilje til at tordrive det gale. 



