213 



IS) p. S2. Om Macraucheviidæ, især, foruden de Værker ora Macrauchenia, der ere opførle Anni. 

 2, p. 184: 

 Ameghino: Contribucion al conoeimienio de los Mataiferos fosiles de la Republica Argentina; Actas de la 



Academia Xacional de Ciencias de la Rep. Arg. en Cordoba, tom. VI, 1889 (nævnes ofte i det følgende som 



Conirib., ISSfi); p. 523-551, med flere Tavler. {Macrauchenia, «Scalahrinit}ieriwH», 'Theonodori' etc.) 

 Lydekker: Anales del Museo de La Plata, Paleontologi'a Argentina, II, 1893; p. 64-72, pi. XVIII, XXV, XXVII. 



{O.Ki/odontofheriiim, o: •' Theosodon', "Scalabrinia", o: "ScalahrivifheriHm<:, Macrauchenia.) 

 Ameghino: Énumération synoptique des espéces de Mammiféres fossiles des formations éocénes de Pata- 



gonie, 1894; p. 28—32. {«Theosodow, med Billede af Hovedskal.) 

 Ameghino: Revista del Jardin Zooldgico de Buenos Aire.s, tom. II, 1894; p. 277 — 289. [«Theo^odon«, 



"Scalabrinitheriuni«, Macrauchenia etc., med Billeder af Hovedskal af «Scalabrinitherium« og af 



Haand og Fod af 'Tha isodun •>.) 

 Ameghino: Boletin del Instituto Geografico Argentino, tom. XVIII, 1897; p. 33 — 35, i Særtryk. (Didolodus, 



med Billede af øvre Kindtænder.) 



Den tertiære sydamerikanske Pi/roiheriuiii; der ikke kjendes efter stort andet end øvre og nedre 

 Tandrader, Underkjæbc og nogle Haand- og Fodknogler, og et Par andre, endnu mindre kjendte sydameri- 

 kanske Slægter, 'Carulozittelia', Propyrotheriuiii og Parapi/rotherium, udgjøre vistnok tilsammen en egen 

 Familie, Pyrofheriida;, der stammer fra de laveste Macraucheniider, som Didolodug, og i Pyrotheriuni har 

 naaet sin højeste Form, hvormed Familien er uddød. — Pyruiherimn har 6 øvre og 5 nedre Kindtænder, 

 der alle ere omtrent ens i Form, rent tværkammede, hver Tand med to Tværkamme, Tænderne i Rækkerne 

 jevnt voxende i Størrelse bagtil, saaledes at de bageste Tænder ere langt større end de forreste. Hvorledes 

 de øvre For- og Hjørnetænder have været, vides ikke. I Underkjæben findes foruden Kindtænderne ikke 

 andel end en stor forreste fremadliggende Tand, formet som Stødtand. Underkjæbens Form synes forrest 

 ret stærkt paavirket af Stodtanden. Haandrod og Mellemhaand minde meget om de øverste, de tungeste 

 Coryphodontider. Rullebenet har en ret egen Form, stærkt fladtrykt, dog med afrundet Ledflade mod Navi- 

 culure, og minder ligeledes mest om de tungeste Coryphodontider. At Haand og Fod minde om de tungeste 

 Coryphodontider, er ikke et Vidne mod Slægtskab med Didolodus og derigjennem med Condylarthrer; 

 enhver af Condylarthrerne, der voxede sig stor og tung som Pyrotherium, vilde sikkert faa Haand og Fod 

 formede paa meget lignende Maade som hos de tungeste Coryphodontider. Pyrotheriuni og dens Slægtninge 

 kjendes endnu saa lidt og slaa saa alene, al en sikker Dom med Hensyn til deres Afstamning ikke kan fældes. 



Det er Ameghino, der har givet Oplysning om de paagjeldende Slægter (især i Premiere contrib. 

 :i la connaissame de la faune manimalogique des Couches a Pyrotheriuni, Boletin del Instituto Geografico 

 Argentino, tom. XV, 1895, p. 8—22, i Særtryk, i Mammiféres Cretacés de l'Argentine, ibd., tom, XVIII, 1897, 

 p. 37 — 43, og i Li'nea filogenética de los Proboscideos, Anales del Museo Nacional de Buenos Aires, tom. 

 VIII, 1902, p. 19—43, ibd., p. 223— 224 ; se ogsaa Lydekker i Anales del Museo de La Plata, Paleontol. 

 Argent , III, 1894, p. 4 — 6, pi. I). Hvad han siger om deres Forhold til Didolodus, er vist rigtigt, skjønt Af- 

 standen mellem Didolodus og de kjendte Pyrotheriider er stor. Men naar Ameghino- lader Didolodus 

 gjennem nogle faa Mellemled, uafhængig af andre Hovdyr, stamme fra «ProteodidelphyS', en ægte Didel- 

 phyide, er det en stor Miskjendelse af Hovdyrenes Slægtskabsforhold. Lige saa urigtigt er det, naar han lader 

 Pyrotherium være Stamform for Elephantiderne, en Mening, som andre have optaget som maaske rigtig; 

 Pyrotheriuni staar i sine Kindtænders rent tværkammede Form paa et højere Trin end de oprindeligste af 

 Elefanterne som Dinotherium, for ikke at tale om Moeritherium; og hvad der kan paapeges som Lighed 

 med Elefanter er kun Kindtændernes Tværkamniethed og Tilstedeværelsen af en Slags Stødtænder; men 

 begge disse Egenskaber kunne dukke frem i saa mange indbyrdes højst forskjellige Grupper af Pattedyrene, 

 at der ikke kan bygges stort paa dem. 



17) p. 83. Om Proterotheriidæ især: 

 Ameghino: Contrib., 1889; p. 554—572, med flere Tavler. (Protcrothmuni, Thoothcrium, Diadiajihorus, 



• Licaphriuni • etc.) 

 Lydekker: Anales del Museo de La Plata, Paleontol. Argent., II, 1893, p. 57—64, pi. XXIV, XXV. {Diadia- 



phorus, ProterotheriuiH.) 



