219 



Forsyth Major: On the remains of the Okapi received by the Congo Museum in Brussels; Proceed. Zool. 



Soc. London, 1902, vol. II; p. 73 — 79. (Billede af Hovedskal af Han af Okapi.) 

 Forsyth Major: On a specimen of the Okapi lately received at Brussels; ibd.; p. 339 — 350. (Billeder af 



Hovedskaller af Han og Hun.| 

 Ray Lankester: On Okapia, a new genus of Giraffidæ from Central Africa; Transact. Zool. Soc. London, 



vol. XVI. part 6, 1902; p. 279—314, pi. XXX— XXXII. 



Navnet Ucapia, lidt forskjørinet fra del først givne Okapia, skulde vel egenlig som barbarisk være 

 utilstedeligt; men som ikke altfor u klassisk lydende kan det vel optages med samme Ret som Tapirus og andre. 



33) p. 116. Sivatheriets Horn have paa forskjellig Maade været sammenholdte med Hornene hos de 

 nærmeste Slægtninge. Den rigtigste Opfattelse er utvivlsomt den, der er fremført af Oldfield Thomas 

 som en Mulighed, Proceed. Zool. Soc. London, 1901, p 482, Anm. 2. 



M) p. 116. Paa Slægtskab mellem Protoceras og Camelopardaliner tror Zittel (Handb. d. Palæ- 

 ontol., Mammalia, 1893, p. 407), og Schlosser (Die fossilen Saugethiere Chinas, Abhandl. d. k. Bayeriscben 

 Akad. d. Wissensch., matliem. phys. Classe, Bd. 22, Abth. 1, 1903, p 110—113 og 184—185) mener, at Siva- 

 /7)erMn)(-Gruppen stammer fra Protoceras (medens han regner Camelopardalis- Gvuppen for stammende fra 

 Hjorte som Palæomeryx). Det der skal tale for Slægtskabet, er især de mange Horn , som Protoceras- 

 Hannen har paa Oversiden af sin Hovedskal, mindende om, hvad der kan lindes hos Camelopardaliner. Men 

 Protoceras har fuldt op af oprindelige Egenskaber, der stille den dybt nede blandt Tragulider, medens der 

 hos Camelopardaliner ikke kan paavises en eneste Egensliab, der viser tilbage under Cervinernes Trin; 

 Camelopardalinerne udspringe fra den fælles Drovlyggcr-Stamme langt over Traguliderne. De mange Horn 

 hos Protoceras kunne desuden ikke være Tegn paa Slæg'skab med Camelopardaliner, eftersom det kun er de 

 øversle blandt Camelopardaliner, der have noget, der kunde minde lidt om dem; de oprindeligste Camelo- 

 pardaliner, som Palæotragns, med deres enkelte Hornpar kunne ikke være Mellemled mellem Protoceras og 

 de flerhornede Camelopardaliner. Endelig ere Hornenes Tal, Stilling og øvrige Forhold hos Protoceras saa 

 ganske anderledes end hos nogen af Camelopardalinerne, at Tanken om Slægtskab allerede af den Grund 

 maa være ganske urimelig. 



At Camelopardalinerne slutte sig nærmest til Hjortene, er en gammel Mening, og den er vist rigtig. Hvor 

 Tilknytningen til Hjortene maa være, har man som oftest ikke søgt nærmere at udrede. — Rutimeyer (Studien 

 zu der Geschichte der Hirschfamilie. Verhandl. Naturf. Ges. Basel, Theil VII, 1882, passim, og i flere tidligere 

 Afhandlinger) derimod har søgt at godtgjøre. at der er en særlig Tilknytning mellem Aires og Ca'inelo2MrdaUs, 

 og Zittel (1. c, p 407) mener, at Tilknytningen er -uberzeugend nachgewiescn.« Af Rutimeyer's Af- 

 handling er det ikke let at udfinde, hvorledes han egenlig har tænkt sig Korholdet mellem Alces og Canielo- 

 j)ardali8; han synes nærmest at regne Camelopardalis for en videre Udvikling af Alces, som han, rigtig, 

 regner for en af de øverste Hjorte (se især I. c, p. 47). Men det er en Umulighed, at Alces, der har ført 

 Hjortenes Egenheder i Horndannelse og andet til højeste Udvikling, skulde kunne være Grundlag for Camelo- 

 pardaliner, hvis Horndannelse er af en ganske anden Slags og væsenligst af en meget lavere Type; Fælles- 

 maalet for Alces og Camelopardalis maa søges blandt hornløse Drøvtyggere eller dog blandt Drøvtyggere, 

 hvis Horn have været paa allerlaveste Trin af Udviklingen. Den Lighed mellem Alces og Camelopardalis i 

 Ansigtets Bygning, som Rutimeyer blandt andet henviser til, er af den ringeste Slags; hos Alces er det 

 væsenlig Næsen, der har fremkaldt Ansigtets Omdannelse; hos Camelopardalis er det Tungen. Rettelser til 

 andre af R utimeyer's Forestillinger i delte Spørgsmaal findes hos Nitsche (Studien uber Hirsche, 1898; 

 p. 64—68). — Bedre med det rette stemmer Schlosser's Mening, at Palæomerija- blandt Hjorte er den, der 

 staar nærmest ved Camelopardalis-Qtuppin ; men nogen nærmere Udførelse af Tanken giver han ikke. 



For Tro paa særligt Slægtskab mellem Camelopardaliner og Boviner taler Mtsche (1. c, p. 81—88); 

 hvorledes nærmere al forstaa, faar man ikke at vide. Men alle Canielopardalinernes særlige Ligheder med 

 Boviner, de stærkt luftfyldte Pandeknogler, den stærke Indskrænkning af Bitæer og andet, der har været 

 paapeget, ere kun Ligheder med de højeste Boviner, ikke med de laveste; dermed er det givet, at Lighederne 

 intet have at sige i denne Sag. Skulde der være særligt Slægtskab mellem Camelopardaliner og Boviner, 

 kunde det kun være gjennem de allerlaveste Former af de to Grupper. 



28* 



