222 



(Aimi. 46.) 



den stammer fra samme Hod som Snhulo-Gmppen ; herpaa kan ikke svares. Hvorledes Vomer forholder sig 

 hos Merycodus og dens nærmeste Slægtninge, en Sag der i denne Henseende vilde have Vægt, er ikke oplyst. 

 Overfor S«6«fø-Gruppen afviger Merycodus (ikke Blastumeryx) ikke alene i de hejkronede Kindtænder, men 

 ogsaa i helt at mangle 2det og 5te Mellemhaandsben. 



At den nordamerikanske •Cert'alces« (se især Scott, Cervalces americanus, a fossil Moose, or 

 Elk, from the Qualernary of New Jersey, Proceed. Acad. Nat. Se. Philadelphia, 18K5, p. 181 — 202, pi. II), der 

 skulde være et Mellemled mellem Cerims og Alces, neppe er andet end selve Arten Alces machlis, er sagt i 

 Vidensk Medd. Naturhist. Foren., 1904, p 277. 



Om uddøde Camelopardalini især, foruden de under Occijiia (Anni. 32) nævnte Afhandlinger af 

 Oldfield Thomas og Forsyth Major: 



Falconer & Cautley: Fauna Antiqva Sivalensis, part IX, l>i4n, pi. 91, 92. [Sivatlierinm.) 

 Gaudry: Anlmaux fossiles et Géologie de l'Attique, 1862—67; p 24i— 267, pi. XL— XLV. (Camelopardalis. 



Helladotheriuni, Palæoti-auus.) 

 Murie: On the systematic position of the Sivatherium giganteum; Geologicai Magazine, vol. VIII, 1871; p. 



438-448, pi. XII, XIII. 

 Lydekker: Siwallk Camdopardalidæ; Mem Geol. Surv. India, Palæontologia Indica, ser. X, vol. II, 1882; 



p. 99—142, pi. XVI- XXII. (Camelopardalis, « Vishniitherium- , Helladotheriuni, Hydaspitherium, 



Bramatherium, Sivatherium.) 

 Rod ler: tlber Urmiatherium polakt, einen neuen Sivatheriiden aus dem Kncchenfelde von Maragha; Denkschr. 



k. Akad. VVissensch. Wien, mathem. -naturw. Cl , Ud. LVI 1889, Abth. 2; p. 31,5—322, pi. I— IV. 

 Kodler & Weithofer: Die Wiederkauer der Fauna von Maragha; ibd., Bd. LVII, 1890; p. 1 — 13, pi. I-IV, 



i Særtryk, ('AJcice.phalus'.] 

 Forsyth Major; On the fossil remains of species of the family Giraffidæ; Proceed. Zool. Soc. London, 1891 ; 



p. 31.5— 326. {SdiHotlifrium, o: Palæotragus, og de andre dengang kjendte Ganielopardaliner, med 



Billeder af Hovedskaller af flere af dem.) 



Om Helladotherinm og »AlcicephaluS" se Anm. 30. «Vishnutherium«, Hydaspitherium og »Ur- 

 miatherium« ere for lidt kjendte til, at der kan skjønnes om deres Forhold til andre Camelopardaliner. 



Om uddøde Boimii især: 

 Gaudry: Animaux fossiles et Géologie de l'Attique, 1S62 — 67; p. 271— 304, pi XLVII— LVII. (Palæoryx, 



Tragoceros, Palæoreas, Gazella brevicurnis, o: Protrafioceros.) 

 Riitimeyer: Versuch einer naturlichen Geschichte des Rindes; Neue Denkschr. d. allgem. schweizer. Ges. f. 



d. ges. Naturw., Bd. XXII, 1867, p. 1 — 102, pi. I, II; Bd. XXXIII. 1868, p. 1-175, pi. I— IV. 

 Gaudry: Animaux fossiles du Mont Léberon, 1873; p. 50— 64, pi. IX— XII. [Tragoceros, Gazella deperdita, 



3: Profragoceros.) 

 Riitimeyer: Die Rinder der Tcrtiar-Epoche nebst Vorstudien zu einer natiirlichen Geschichte der Antilopen; 



Abhandl d schweizerischen palaontol. Ges., vol. IV & V, 1877 & 78; p. 1-208, pi. I— VII. 

 Filhol: Annales des Sciences Géologiques, lom XXI, 1891; p. 286— 293, pi. XXXIX — XLI. {Antilope martiana 



& sansaviensis & clavata, d: Protragoccros.) 



W) p. 133. Om Anthracotheriini især: 

 Cuvier: Recherches sur les Ossemens fossiles, éd. 4, tom. V, 1835, Atlas, tom. I. (Anthracotkerixim.) 

 Blainville: Ostéographie, Genre Palæntherium. (Anthracofheriuni.) 

 Gervais: Zoologie et paléontologie franpaises, 2. éd., 18.59; p. 189—193, med Tavle. {Anthracotherium, 



Hyopotamus.) 

 Leidy: Journ. Acad. Nat. Se. Philadelphia, 2. ser., vol VII, 1869; p. 202-206, pi. XXI. [Hyopotamus fra 



Nord-Amerika.) 

 Knwalevsky: On the osteology of the Hyopotamidæ; Philos Transacl. Roy. Soc. London, vol. 163, for 1873; 



p. 19—94, pi XXXV— XL. 

 Kowalewsky: Monographie der Galtung Anthracotherium und Versuch einer natiirlichen Classification der 



fossilen HuftWere; Palæontographica, Bd. 22, 1876; p. 289 347, pi. VII— XV. 



