233 



men han ci- (eller maaske: liar \æiet) mest lilbojelig til at tro paa Slægtskab med Artiodactyler. To Kind- 

 tænder i et Stjkke 0\erkjæbe af en tertiær Søko fra Italien, vist med Urette af Lydekker henført til Pro- 

 rostomus, finder han saa meget mindende om Tænderne hos lavtstaaende Artiodactylcr, særlig Merycopofamus, 

 at han mener, at Stykket "Uiidoubtedly throws a flood of light on the origin of the Sirenia, and points 

 clearly to their derivation from an ancestor belonging to an (sic) Artiodactyle Ungnlate with short-crowned 

 and selenodont molar teeth» (Proreed Zool. Soc. London, 1892, p. 82). Ved nærmere Gjennemgang viser det 

 sig dog, at Tænderne hos Lydekker's Prorostomns og hos Merycopofamus ere fuldstændige Modsætninger; 

 hos den første findes ikke Spor af de tre yderste Spidser, Hovedspidserncs Ydersider ere ikke indbuede i 

 V-Form, anselig Tværkam findes mellem de to forreste og mellem de to bageste Hovedspidser, meget stærk 

 Cinguhim findes langs Kronens For- og Bagrand, o. s. v. ; hos den sidste er alt lige modsat. Og ellers, i 

 andre Bygningsforhold, vilde det være umuligt at finde nogetsomhelst, der kunde støtte Lydekker's Opfattelse. 



6S) p. 173. Murie, der har undersøgt Snudens og Læbernes Bygning og Virksomhed hos Martatns, 

 sammenfatter sin Opfattelse i følgende Ord: »Similarly I regard the Manatee's muzzie as to all intents and 

 purposes a true curtailed trunk or proboscis» (Further observations on the Manatee, Transact. Zool. Soc. 

 London, vol. XI, 1880, p. 32). 



64) p. 175. Øvre Hjørnetand synes at være indskrænket hos Prorostomus ; der vides ikke andet om 

 den, end hvad Owen siger (Quart. Journ. Geol. Soc, 1875, p. 561): »At the præmaxillo-maxillary suture is 

 an indication of the socket of a caiiine«. Naar Zittel (Handb. d. Palæontol , Mamm., 1893, p. 195), ligesom 

 andre efter ham, skriver: «Oberer Eckzahn lang, weit vorspringend«, er det klart nok, at han har misforstaaet 

 Owen 's Billeder og taget Koden af den nedre Hjørnetand for Kronen af den øvre. 



65) p. 176. Om Tandsættet hos Manatus især, i nyere Tid: 



Hartlaub: Beitrage zur Kenntniss der Manatus-Arten; Zoologische Jahrbucher, Bd. 1, 1886; p. 1 — 112, 



pi I-IV. 

 Kukenthal: Zur Entwickelungsgeschichte des Geliisses von Manatus; Anatomischer Anzeiger, Bd. XII, 1896; 



p. 513—526. 

 Oldfield Thomas and Lydekker: On the number of Grinding Teeth possessed by the Manatee; Proceed. 



Zool. Soc. London, 1897; p. 595—600, pi. XXXVI. 



66) p. 177. Om uddøde Manatidæ især: 

 Blainville: Ostéographie, Genre Manatus. {Halitherium ete.) 



Brandt: tber den Zahnbaii der Stellerschen Seekuh (Rhytina Stelleri); Mém. Acad. Imp. Se. St. Pétersbourg, 



VI. sér., se. mathem. etc, tom II, 1832; p. 103—118, pi. 

 Brandt: Symbolæ Sirenologicæ, qvibus præcipue Rhytinæ historia naturalis illustiatur, pars 1 & II ; ibd., 



tom. V, 1846, p. 1-160, pi. 1— V; fascic. II & III, ibd., VII. ser., tom. XII, 1861-68, p. 1—384, pL I— IX. 

 Owen: On the fossil skuU of a Mammal (Prorastomus sirenoides Owen) from the Island of Jamaica; Quart. 



Jourii. Geol. Soc. London, vol. 11, 1855; p. 541 — 543, pi. XV. [Prorostomus.) 

 Kaup: Beitrage ziir niiheren Kenntn. der urweltlichen Saugethiere, Heft 2, 1855; p. I — 23, pi. I— VII; Heft 



5, 1861; p. 31-32, pi. V. {Halitherium.) 

 Gervais: Zoologie et paléontologie francaises, 2. éd., 1859; p. 277 — 283, pi. 4—6. {Halitherium.) 

 Xordmann: Beitrage zur Kenntniss des Knochenbaues der Rhytina Stelleri; Acta Societ. Scient. Fennicæ, 



tom. VII, 1861 ; p. 1-33, pl. I— V. 

 Krauss: Der Schådel des Halitherium Schinzi Kaup; Neues Jahrb. fflr Mineralogie etc, 1862; p. 385—415, 



pl. VI, VII. 

 Capelliui: Sul Kelsinoterio, Sirenoide Halicoreforme dei depositi littorali plioceniri dell' antico baeino del 



Mediterraneo e del Mar Nero; Memorie della Accad. delle Scienze dell' Istitiito di Bologna; 3. ser., 



tom. I, 1871; p. 605—646, pl. I-VIII. {Halitherium.) 

 Gervais: Travaux recents sur les Sirénides viv. et foss.; Journal de Zoologie, tom. I, 1872; p. 332 — 353, 



pL 18, 19. 



E Hnseo Landii. S. I. 30 



