74 A. Aigncr Lajos. 



Arctia Caja L. ab. flava m. Alsó szárnya élénk téglavörös 

 helyett vöröses sárga színű, többnyire felső szárnya is gyérebb 

 barna rajzú a törzsalaknál ; potroha sárgás vörös. 



Hazánkban ez az alak nem ritka. Az ab. flava nev régóta 

 használatos, ezennel az irodalomba is óhajtom bevezetni. 



Arct'ia Hebe L. ab. Wassi m. ?. Alsó szárnya,, valamint 

 potroha elénk barnás sárga, nemkülönben alsó lapján a felső szárny 

 tőtere is. 



Nezsider 1900. tenyésztette Schmidt Antal lepkész. Ezt a 

 szép alakot buzgó lepkészünknek, gróf Wass Bélá-r.ak ajánlom, 

 a ki Erdély Jepke-faunája körül érdemeket szerzett, 



Zygaena carniolica Se. ab. Vángeli m. A pettyek keret 

 nélkül valók, potroha piros övet visel. Ellentéte a Z. carniolica 

 var. Berolinensis Stgr.-nek, melynek potroha egészen fekete. 



Yerócze, 1903. július közepén nem igen ritka, Ezt az alakot 

 a „Rovartani Lapok" egykori szerkesztőtársa Dr. Vángel Jenő 

 után nevezem el, a ki a felvidéki lepke-fauna ismertetése körül 

 érdemeket szerzett. 



Végül hadd foglaljon itt helyet még néhány külföldi el- 

 térés is. 



Lycaena Dámon Schiff. ab. caeca ra. j. Alsó szárnyának 

 alsó lapján hiányzik minden szemfolt. 



Bécs környékén, Mödlingben, ez az alak Bohatsch Ottó sze- 

 rint, nem igen ritka s aligha Magyarországon is található. 



ChiJades trochilus Frr. var. grisea m. A törzsalak sötét- 

 barna, fonákja barnás. Jelen faj változat kisebb, szürkésbarna, 

 csaknem szürke, alsó lapja világos szürke, csaknem fehér. 



Cziprus szigetén ez az alak úgy látszik helyettesíti a törzs- 

 fajt. Bordán István magyar lepkész 1900. június havában nagyobb 

 számban gyűjtötte ott. 



Thecla Ilicis Esp. var. mauretanica Stgr. ab. Fountaineae 

 m. Ez az alak úgy viszonylik a var. mauretanica-hoz, mint 

 az ab. Cerri Hb. a mi törzsfajunkhoz. A var. mawretanica kisebb 

 a hazainál, fonákja sötét, csaknem egyszínű. Jelen eltérés 

 körülbelül oly nagyságú, mint a mi Ilicis-xmk. Színezése 

 fakó sötétbarna, ezt azonban nagyon háttérbe szorítja 

 az a nagy fakó vöröses sárga folt, mely a szárny tövének, elülső 

 és külső szegélyének kivételével a felső szárny egész felületét 

 elfoglalja, As elég hosszú farknyújtványnyal e 1 látott alsó szárny 

 szegélye felé többé-kevésbbé ugyanazon színezés mutatkozik, 

 mely azonban a szárny töve felé fokozatosan átmegy az alap- 



