A nagy és a kis viaszinoly lUó 



riorisztiUusan hangzik és azért érdemes volna u kérdést kísér- 

 letekkel eldönteni. Hog^^ a hideg mennyire gátolja a fejlődést, 

 azt a most említett lepkék ivadékán tapasztaltam. A tenyésze- 

 tet hideg, fűtetlen, kövei padozott helyiségbe helyeztem és az 

 1905. év augusztusáig egy hernyó sem fejezte be a fejlődését. 

 Három különböző nagyságút találtam benne, két kb. 5 mm. és 

 egy kb. 12 mm. aprót. Ez az eredmény azt sejteti, hogy a pete 

 is hosszabb ideig elfekszik s a hernyó életreébredése késik benne. 



A harmadik generáczió lehetőségét fölvetettem, de hang- 

 súlyozom, hogy magam májusig fejlődött nagy viasz moly t nem 

 láttam. A lepkét májusban, júniusban, júliusban és augusztus 

 első tizedében láttam rajzani. a tavaszi legnagyobb rajzást jú- 

 nius második tizedében észleltem. A második nemzedék rajzását 

 szeptember második tizedétől deczember elsejéig figyeltem meg. 

 Ezek szerint nálunk legtöbb a viaszmolíjlepke jimiushan és október- 

 ben. Az októberi rajzás tömegesebb, mint a nyári. 



A P.-Kondorosról küldött viaszlépekből őszutóján 278 lepke 

 rajzott ki, köztük 172 hím és 106 nőstény lehetett. 



A B. -Szerepről küldött viaszlépekből június második tize- 

 dében 83 viaszmoly rajzott ki, köztük 59 hím, 24 nőstény volt. 

 A rajzás természete tehát csak olyan, mint általában legtöbb 

 rovaré. Több a hím, mint a nőstény. Ennek az lehet az oka, mert 

 a szabadabban szálló hÍQinek szerte is kell szállani hogy, a távolabb 

 fekvő kasokban keresve nőstényét, fölfrissítse a faj életerejét. 

 A hímek azért, a mint azt az említett őszi rajzás kimutatásában 

 kifejezésre juttattam, korábban indulnak rajzásnak, mint a nős- 

 nyek, melyeknek ismét a faj életbenmarádása érdekében lehető- 

 leg a kaptárban kell maradniok. A kiszállások sorrendjében fo- 

 kozatosan növekszik a nőstények száma és a mi ismét a faj 

 czélját szolgálja, a legkésőbben kelők között, úgy nyáron mint 

 még inkább őszutóján, sok a töpörödött csonka szárnyú nőstény, 

 mely el nem hagyhatja a kaptárt. 



A méhesgazdát a nagy viaszmoly élete lefolyásának földerí- 

 tésében a nyári hosszan elhúzódó rajzás azért érdekelheti, mert 

 a tiszta kaptárokba akkor kerül be a legtöbb moly. Az őszutói 

 rajzás pedig megmagyarázza azt a szomorú csapást, hogyan és 

 miért teheti télen tönkre a betelelt méhcsaládot a nagy viasz- 

 moly. 



Legtöbb méhesgazda csak a fiagy viaszniolyt ismeri, a 

 kicsínvnek létezéséről sejtelme síncsen. Éppen ezért, ha a ki- 



