KiUönféléh. 1--5 



nagy nehézséggel, csak akadjon elég gyermek és asszonykéz, a 

 mely a férflmuiikás által a fákról lerázott kártékony állatokat 

 összegyűjtse. Ez az újabb pénzbeli kiadás mindenesetre keser- 

 vesen hat a gazdatársadalomra, a melynek a munka drágulásán 

 kívül ma még az idö mostohaságával és a hanyatló gabonaárak- 

 kal is kell küzdenie. Szolgáljon tehát a gazdáknak némi vigasz- 

 talásául az a tudat, hogy az összegyűjtött cserebogár inegfelelően 

 értékesíthető s ne sajnálják, különösen gyermekek által, tehát 

 olcsó napszám mellett. — úgy gyümölcsösüknek sikeres védelme, 

 mint saját anyagi hasznuk érdekében, a küszöbön lévő cserebogár 

 szezonban minél többet öszegyüjtetni a kártékony állatokból. A 

 cserebogarat különben eddig is csak- minálunk volt szokásban 

 összetaposva, a helyszínén hagyni, vagy a tűzbe dobni. Az előre- 

 látó külföldi gazda mái régóta leforrázta a bogarakat és a kom- 

 poszttrágya közé öntötte, hol sok legényt tartalmazó testükkel 

 nagyban elösegítetették a trágya jóságát. Ma azonban már ez is 

 meghaladott álláspont, mert a cszerebogarak sokkal jobban 

 értékesíthetők mint baromfieledel és haltápszer. Igaz, hogy az 

 aprójószág leginkább csak szemmel táplálkozik, azonban szük- 

 sége van a zöld táplálékra s a vért sűrítő húf- és rovarnemü- 

 ekre is, milyenek az aludt vér, hús es az élő vagy holt rovar. 

 Kiváltképpen szükséges ez a táplálék tojástyúkjainknak azért, 

 hogy tojóképességük az őszi és téli évszakban fokozódjék s erre 

 a czélra, a kendermag mellett, logjobb a cserebogár. A csere- 

 bogár évad azonban sokkal rövidebb, sem hogy az alatt az össze- 

 gyűjtött bogarakat mind föletessük s ez egyszersmind czéltalan 

 és egyoldalú táplálkozás is lenne és pedig éppen olyan időben, 

 midőn a tyúk úgy is tojik. Ezért az összegyűjtött bogarakat le 

 kell forráznunk szitában-rostában (de nem forró vízbe dobni, 

 nehogy megfőjenek), azután vagy a napon, vagy pedig — ha 

 nincs Jiapos időjárás, kemenczében, kenyérsütés után teljesen 

 kiszárítjuk őket és zsákokban, avagy száraz, szellős helyen 

 kiteregetve, eltarthatjuk egész tavaszig és csak akkor s annyit 

 jutattunk belőle tyúkjainknak, a mikor és a mennyire azoknak 

 szükségük van. A hol tó- vagy egyéb halgazdaság van, ott a 

 cserebogár kitűnő haltápszerűi is szolgál és pedig különösen 

 akkor, midőn a halakat hizlaljuk. B. H. 



Az Aporia Crataegiról megemlíti Schugurow a chersoni 

 (dél oroszországi) lepke- fauna összeállításában, hogy ez a kár- 

 tékony lepke azon a vidéken áprilistól-augusztusig, valószínűleg 



