﻿8 KRISTI ANIAF. SENGLACIALE OG POSTGLAG. NIVAFORANDR. 



sin tid er dannet foran isranden, dengang denne lå bag ra- 

 erne. Af en sådan bathymetrisk bestemmelse i forbindelse 

 med yoldialerets nuværende høide over havet vilde da også 

 kunne drages slutninger, om havliniens beliggenhed i forhold 

 til raerne, ved tiden for deres dannelse. 



A. Det ældre yoldialer (ishavsleret). 



I Sverige isigttoges portlandia {yoldia) arcHca, G-ray, allerede 

 1837 af Risinger i ler ved Åkers vass i Vestergøtland, senere af 

 Torell i submarint ler ved Varberg (1848). I det sydlige Norge 

 blev den opdaget 1861 af ilf. Sårs og af ham omtalt i 1863^) og 

 senere mere udførlig 1865; han anfører den i dette år i sit 

 bekj endte universitetsprogram om de glaciale og postglaciale 

 dyrlevninger i lerlagene og skjælbankerne fra to lokaliteter 

 i det sydlige Norge, på begge sider af Verlebugten ved 

 Moss, 0—3 meter o. h. 



Denne forekomst, hvorfra Sårs kun opfører fire arter: 

 portlandia (yoldia) ardica, Gray, macoma (tellina) calcaria, Chemn., 

 saxicava ardica, Lin. og buccinum Grønlandicum, Cheinn.,'^) var 

 indtil for kort tid siden også den eneste kj endte forekomst 

 af yoldialer i det sydlige Norge. Da opdagede for en del år 

 tilbage frøken Birgitte EsmarJc en anden langt artrigere fore- 

 komst nær Sandefjord, ved Ran viken på vestsiden af fjor- 

 den, der den er smalest. Der fandtes her for en del år 

 siden et nu nedlagt teglværk ; leret, der strakte sig fra under 

 havfladen op til nogle få meter over denne, var (ligesom 

 tildels ved Moss) temmelig stenet, så det før brændingen 

 til teglsten måtte renses for indblandet sten. 



1) Nyt Mag. f. Nat. B. 12, P. 83. 



2) Som nedenfor skal nævnes, var den således anførte art i virkelig- 

 heden buccinum terrce novæ Mørcli. 



