﻿YOLDIALERETS MOLLUSKER. 37 



medens de største af M. Sårs omtalte explr. fra Moss målte 



20 mm. 

 de største levende explr. ved Spitsbergen ifølge Torell 



17 mm. 



De største exemplarer fra Sandefjord og Sarpsborg viste 

 fortil 22 — 20, bagtil 17—16 tænder ; M. Sårs angiver for Mosse- 

 formen 20 — 16, resp. 15—13 tænder, Leche 16 — 15 resp. 15 — 14, 



Denne store form var. porflandica, der er meget hyppig 

 såvel ved Sandefjord, som ved Tønsberg, Horten, Moss 

 og Sarpsborg er gjennem alle overgange forbunden med den 

 anden form, var. siIiqua,'ReeYe, M. Sårs (se tab. I, fig. 9 a — c), 

 der er mindre hyppig og ikke når den samme størrelse som 

 de var. porilandica nærstående exemplarer. 



Se f øvr. M. Sars's og W. Leche^s, bemærkninger (1. c.) 

 over varieringen og ndviklingsformerne af yoldia arctica; det 

 rige materiale af unge explr. ned til kun 3V2 mm. størrelse 

 såvel fra Sandefjord som fra Moss, Horten, Valle etc. bekræfter 

 fuldstændig Lechés iagttagelser over denne arts ud vikling. 



At portlandin {yoldia) ardica på forekomsterne i Jarls- 

 berg og Smålenene just har havt de bedste betingelser for 

 sin trivsel, fremgår utvivlsomt af den mængde, hvori den har 

 forekommet ikke mindre end af den størrelse arten her har 

 nået. Samtlige exemplarer var, når de fandtes i leret in situ, 

 hele; udskyllet af leret fandtes den forøvrigt i masse i enkelte 

 skaller. I de øverste lag af yoldialeret fandtes kun en kort 

 liden form (høist 15 — 17 mm.), hvorom mere nedenfor. 



Foruden de sædvanlige former, var. siliqua og var. port- 

 landica og overgangsformer mellem dem fandtes også flere 

 andre udprægede varieteter, hvoraf her kun skal nævnes: 



Var. inflata, Leche; denne af Leche fra 4 — 16 favnes dyb 

 (lerbund) fra flere lokaliteter i havet n. for Asien beskrevne 

 varietet 1) fandtes i flere explr., temmelig nær overensstemmende 

 med de af Leche beskrevne, ved Horten (se tab. V, fig. 2 a, b) 



Var. nux, m. 



') Vegaexpeditionens arkt. hafsmoU. 1. c. p. 445 og tab .33, fig. 20—22. 



