﻿56 KRISTIANIAF. SENGLACIALE OG POSTGLAG. NIVÅFORANDR. 



Fremdeles bør fra en sådan sammenlignende undersøgelse 

 undtages de arter, der hun hører hjemme i de øverste lag af 

 yoldialeret, idet disse lag viser en distinkt forskjellig fauna, 

 der, som nedenfor skal vises, går over i en fauna, som må 

 have levet på dybere vand end den typiske yoldiafauna ^). 



Med disse hensyn lagt til grund skal da i det følgende 

 forsøges først en sammenligning med den normale forekomst 

 i ishavet af de i yoldialeret i Jarlsberg og Smålenene her- 

 sJcende arter, og derefter de sjeldnere arters bathymetriske 

 ndbredelse berøres. 



De tre uden sammenligning i størst mængde forekom- 

 mende arter er som ovenfor nævnt 



portlandia (yoldia) ardica, Gray 

 macoma caJcaria, Chemn. 

 saxicava ardica, Lin. 



Af disse er atter de to første i størst mængde tilstede, 

 ofte i tusindvis i et nogenlunde stort lertag som f. ex. ved 

 Valle teglværk; den tredie af disse arter åndes altid i sam- 

 menligning med to førstnævnte i betydelig mindre antal, men 

 er dog også så jevnt udbredt, at den må regnes med blandt 

 de for faunan karakteristiske arter. 



Portlandia arctica. Gray. Denne for ishavsleret aller- 

 mest karakteristiske mollusks ndbredelse i det kariske hav 

 er nu takket være navnlig de ]SlordemJcjøld'ske expeditioner 

 af 1875, 1876 og 1878 samt D(;m^^wa-expeditionen temmelig 

 nøie kjendt, ligesom også udbredelsen langs Asiens N.-kyst 

 ost for det kariske hav er nogenlunde kjendt fra Vegaexpe- 

 ditionens skrabninger. 



I følgende tab el er dens ndbredelse sammenstillet efter 

 Leché's undersøgelser over de af de tre nævnte svenske^expe- 

 ditioner ind samlede mollusker: 



^) Disse arter er som ovenfor nævnt: moåiolaria nigra, G-ray, yoldia 

 liyperhorea. Loven, lunatia grønlanclica, Beck, bela nobilis, Møll, tro- 

 phon truncatus. Strøm. 



