﻿66 KRISTIANIAF. SENGLACIALE OG POSTGLAC. NIVÅFORANDR. 



talrige stationer fra større dyb. Aurivillius anfører den fra 

 Vega-expeditionen fra i alt 19 stationer, deraf 15 fra — 15 fav- 

 nes dyb, blot 4 fra 35 — 65 favnes dyb; dog er den på flere af 

 disse fundet i talrige explr. 



Arten er forøvrigt circumpolar og anføres fra talrige 

 lokaliteter også fra større dyb. I det egentlige ishav er den 

 åbenbart hyppigere på ringere dyb 5 — 15 favne. 



Lunatia g^^onlandica, Beck. De fundne exemplarer 

 fra Sarpsborg, Tønsberg og Sandefjord synes dels at svare 

 til den ægte 1. grønlandica, Beck, dels til 1. pallida, Brod. & 

 Sow. Disse arter angives af Leche fra det kariske hav fra 18 

 lokaliteter, hvoraf 13 fra 3 20 favnes dyb, 5 fra 25 — 50 

 favnes dyb, altså „aUmdnnasi 6 — 15 ftnr.''^ det vil atter sige 

 ca. 12 — 30 meter, hvorimod Dijmphna-expeditionen også angiver 

 den fra større dyb, 49 — 65 f. om end her ikke hyppig (kun 

 13 explr.). 



Aurivillius angiver (1. c.) disse to arter for 5 lokaliteter 

 fra Asiens kyst fra 4—21 favnes dyb, derhos 1 explr. fra 35 

 og 1 fra 55 favnes dyb, altså også her åbenbart fortrinsvis 

 fra grundere vand. 



G. 0. Sårs angiver, at den er almindelig overalt i den 

 norske arktiske region på dybder fra 20 til 50 favne, Sparre 

 Schneider nævner den op til 10 favne. Den er circumpolar 

 og går mangesteds (f. ex. ved Grønlands kyst) også ned til 

 større dyb {Posselt é Jensen). 



Admete viridula, Fabr., der kun fandtes i et explr,, 

 ved Valle, er en ægte circumpolar arktisk form, der vistnok 

 i en liden form går helt ned til Kristianiafjorden, men i typisk 

 udvikling først findes i arktiske have. Den findes her i det 

 kariske hav ifølge Leche på 14 lokaliteter fra 2 — 32 favnes 

 dyb, deraf dog de 10 på mindre end 15 favnes dyb; at den 

 her er forherskende på grundere vand, fremgår yderligere 

 deraf, at Collin fra Dijmphna-expeditionen, der fortrinsvis skra- 

 bede på dybere vand, kun anfører den for en lokalitet på 67 



