﻿GRUNDVANDSMOLL. PÅ STORE DYB I DET NORSKE HAV, 95 



At de skulde kunne fryse fast til isfjeldet er ligeledes 

 udelukket. Isfjeldisen vil i havet som regel lia en temperatur 

 nær sit smeltepunkt, o: omkring °, og dette ligger høiere 

 end frysepunktet af det havvand, hvori raoUuskerne lever. 

 Isfjeldene vil altså som regel virke opvarmende på dette vand, 

 og nogen isdannelse kan der ikke foregå, undtagen i sprækker, 

 hvor f j eldets eget smelte vand kommer ud. 



At isfjeldene på anden made skulde kunne transportere 

 skaller, f. ex. ved at skure hen ad bunden og skyve dem 

 hen ad bunden, er neppe heller tænkelig i nogen større 

 udstrækning. En sådan transport vilde ikke kunne bringe 

 skallerne synderlig dybere end de oprindelig forekom: ti de 

 isfjelde som skulde transportere kunde jo bare stikke omtrent 

 denne dybde, o: altså 5 — 30 favne. 



At skaller, som ligger i en hæ vet formation, hvorover en 

 bræ tilfældigvis bevæger sig hen, kan komme ind i denne 

 som grundmorænmateilale og således transporteres afsted med 

 isfjeldene, er vel tænkeligt, men kan heller ikke forklare det 

 af Dig nævnte almindelig udbredte forhold; ti for det første 

 kunde jo sligt bare optræde rent lokalt, og for det andet 

 vilde jo skaller, som hadde været udsat for trykket i en 

 grundmoræne, uvægerlig bære mærker deraf, og som regel 

 bli knuste og næsten ukjendelige. 



Den hypothese, at den almindelige forekomst af de af 

 Dig nævnte moUuskskaller (af portlandia arctica, cyrtodaria 

 siliqua, pecten islandicus^ etc, etc.) på bunden af det Norske 

 Hav (mellem Norge, Island, Grønland og Spitsbergen) skulde 

 skyldes transport af isfjelde linder jeg følgelig, som Du vil 

 forstå, at være uholdbar. 



Jeg har undersøgt adskillige isfjelde, men har endnu 

 aldrig fundet materiale på dem, som viste tegn til at stamme 

 fra havbunden. 



Mer tænkeligt var det vel da, at de nævnte skaller skulde 

 kunne være transporteret ved havis. Havisen har jo en 

 ganske anden stor og almindelig udbredelse langs arktiske 

 kyster, og de af den dannede iskoss, som kan nå ned til den 



