﻿GRUNDVANDSMOLL. PÅ STORE DYB I DET NORSKE HAV. 97 



Imidlertid kan det jo ikke benægtes, at denne forklaring 

 lian tænkes ; den støttes jo også deraf, at de fundne døde 

 skjæl fra de store dyb ofte karakteriseres som „fragmenter", — 

 medens man måtte have ventet, at de omtrent gjennemgående 

 skulde have udgjort hele skaller, om de ikke var transpor- 

 terede af is, men havde levet, der hvor de findes^). At også 

 otoliter^ om sådanne i større maner havde forekommet i det 

 oprodede ler, skulde kunne være tilfældigvis transporterede 

 med iskoss, er indlysende, hvis sådan transport overhovedet 

 kan strække til som forklaring for et så almindeligt forhold. 



Det er derfor i ethvert fald for tiden ikke rådeligt at udtale 

 nogen aldeles bestemt mening enten i den ene eller den anden 

 retning om dette spørgsmål, før der foreligger nærmere under- 

 søgelser, der specielt har optaget det til granskning, ihvorvel 

 jeg for min del må anse forklaringen ved en tidligere hæv- 

 ning af havbunden som den overveiende sandsynligste. 



Skulde den hyppige udbredelse på de store dyb i det 

 norske hav af grundvandsformer ved nærmere undersøgelser 

 vise sig at måtte forklares ved en stor sænkning af hele hav- 

 bunden her, så måtte denne have udgjort ikke mindre end 

 fra 800 til ca. 1400 favne eller ca. 1500 til 2600 m. Dette 

 er så betydelige tal, at det vistnok synes vanskeligt at antage 

 en sådan forklaring, men det må på den anden side erindres, 

 at den står i fald overensstemmelse med antagelsen om den 

 store sænkning landpladen må have undergåt for at forklare 

 fjorddannelsen ved drukning af gammel landskulptur, og for 

 at forklare selve isbevægelsen fra det skandinaviske høiland 

 ned til det mellemeuropæiske sletteland o. s. v. 



Det synes omtrent selvfølgeligt, at om en sådan sænk- 

 ning af havbunden har fundet sted, så må det tidsrum, da 

 den har ligget så meget høiere, som denne opfatning forud- 

 sætter, have været under selve den store nedisning. Det siger 

 sig også selv, at den senere fulgte sænkning måtte have skeet 



*) At fragmenter ikke skulde kunne forekomme, selv om den almin- 

 delige forekomst af disse skjæl måtte henføres til, at havbunden 

 tidligere har ligget høiere, vilde dog naturligvis ikke kunne antages. 



7 



