﻿YOLDIALER FRA NÆSNE I NORDLAND. 131 



tydende på noget mildere klima før denne indtrådte^), og den 

 øverste fauna (med zirphæa crispata etc. og uden portlandia 

 ardica) antagelig under- allerede begyndende stigning på 

 mindre dyb (og under mildere klima?). — Disse forholde 

 afviger, som det sees, fra dem ved Kristianiafjorden, hvor 

 yoldialerets fauna allerede var forsvundet før maximum af 

 sænkning. Det er dog derfor, når den nordlige bredde tåges 

 i betragtning, intet til hinder for, at maximum af sænkning i 

 Rånen og ved Kristianiafjorden kan have været samtidige. 



C. Iskantens tilbagerykning til morænerækken 

 Svelvik — Ås. Midlere arealer. 



Efter den lange stands i israndens tilbagerykning, der 

 betegnes af raerne, har landisens rand, som det synes, for- 

 holdsvis hurtigere og uden væsentlige afbrydelser trukket sig 

 tilbage, til den atter ca. 25 kilometer længer nord har gjort 

 en længere stands, hvorved er afsat en ny (den anden store) 

 række af vældige endemoræner på begge sider af Kristiania- 

 fjorden^), tildels endog i eu dobbelt række. 



I Sande stryger en mægtig moræneryg over gårdene 

 Vejerud, As, Gran, Sjøl, Dunen o. s. v., skrat over dalen 

 (med udmærket snit blottet i grustaket ved As) omtrent i 

 retning VNV — OSO; også udenfor dette trin findes dog spor 

 af en mindre moræne på dalens østside øst for bunden af Sande- 

 bugten. Længer øst deles Drammensfjorden ved Svelvik af 



') Fundet af cyprina her erindrer om forlioldene ved Opstad på 



Jæderen. 

 2) Antagelig hører til den samme række moræne mellem Ekern og 



Bergsvand, og moræne i Laugendalen samt Eidangermorænen. 



