﻿DET YNGRE ARCALERS FAUNA. 159 



De arter, der hidtil ikke er fundet i det kariske hav er 

 følgende : 



waldheiniia cranium, 



anomia ephippium, 

 „ aculeata, 



pecten septemradiatus, 



nucula tumidnla, 



portlandia lucida (se tab. VI, fig. 10), 



abra nitida, 

 „ longicallis (se tab. VI, fig. 15, a, b, c), 



cardium minimum, 

 „ elegantulum, 



limopsis minuta, 



panopæa norvegica, 



antalis striolata, 



cadulus propinquus, 



taranis Morchii, 



bela trevell3''ana. 

 Af disse arter er antalis striolata, waldheimia cranium, 

 cardium elegantulum, panopæa norvegica, limopsis minuta, bela 

 trevellyana nærmest arktiske, ihvorvel tildels ikke netop høi- 

 arktiske former. Cadulus propinquus er hidtil kun kjendt fra 

 vort land og derfor nærmest, ligesom de øvrige ikke i det 

 kariske hav optrædende arter, at anse som boreale former, 

 tildels med meget sydlig udbredelse. 



Vi ser således, at arcalerets fauna omfatter dels nogle få 

 rent høiarktiske former, der omtrent udgjør V* af faunan, 

 dels også omtrent ligeså mange boreale former, der er 

 kjendt helt fra Middelhavet og fattes i de høiarktiske have. 

 Det yngre arealers fauna er således på ingen made, som yoldia- 

 lerets, en ren høiarldisk fauna, men åbenbart en med sydligere 

 {boreale) former stærM opblandet fauna, der ikke mere har nogen 

 iidpræget høiarktisk karakter. I det hele er omtrent ¥5 af 

 arterne i det yngre arealer nærmest arktiske, ca. ^/5 nærmere 

 boreale former; derimod er neppe en eneste form en virkelig 

 sydeuropæisk (lusitansk — middelhavsk) art. 



