﻿160 KRISTIANIAF. SENGLACIALE OG POSTGLAC. NIVÅFORANDR. 



Faunan i det yngre arealer er imidlertid også påtagelig 

 mindre arktisk i sin sammensætning, end den i det ældre 

 og midlere arealer. Dette viser sig først og fremst ved 

 den stærke opblanding med boreale former, som endnu helt 

 fattes i det ældre arealer, hvis fauna endnu er en ublandet 

 arktisk fauna, og kun udgjør en ganske lid en procent i 

 det midlere arealer. Dernæst viser det sig også af udvik- 

 lingen af enkelte af de typisk høiarktiske former, der har 

 mere ægte høiarktisk præg i de ældre arcalerer, end i det 

 yngre arealer; dette gjælder særlig flere af de ledende for- 

 mer, som area glacialis selv, siplionodentalium vitreum o. fl. 



Parallelen til det yngre arealers fauna i nulevende have 

 er således ikke mere en høiarktisk ishavsfauna, som det kariske 

 havs; den kan ikke siges at have en mere arktisk karakter, 

 end faunan i Finmarken nutildags og må nærmest ^ siges at 

 svare til denne. Den mest karakteristiske af faunans arter, 

 nemlig area glacialis findes også i Finmarken ifølge G. 0. Sårs 

 i en størrelse af 16 mm., der temmelig nøie svarer til artens 

 størrelse i arcaleret ved Kristiania, der ifølge mine med 

 M. Sårs' overensstemmende målinger er 13 — 15 mm. Finmarks- 

 formen (der findes levende alene i Østfinmarken ved Vadsø 

 på 60 — 120 favne, i Varangerfj orden, ved Magerøen o. s. v.) 

 er således snarere lidt større, end mindre, end formen i arca- 

 leret ved Kristiania, derimod lidt mindre, end den form, der 

 findes i ældre arealer ved „Stein" teglværk ved Sande- 

 fjord etc. 



Også for flere af de øvrige af det yngre arealers arter 

 er det påtageligt, at deres livsvilkår under dette lers afsæt- 

 ning har været mindre arktiske, end på yoldialerets og det 

 ældre arealers tid, idet de findes i mindre varieteter, end i disse 

 afleininger. Dette er således tilfælde med leda pernula, der i 

 arcaleret kun når en længde af 25 mm. (Øvre Foss) og i 

 regelen er mindre (se fig. 7, tab. VI efter et explr. fra arealer 

 Øvre Foss ved Kristiania), medens den i yoldialeret nåede en 

 længde af 35V2 mm.; ved vor kyst når den nulevende form 

 en længde af 24 mm. (ved Hammerø, ifølge Sparre-Schneider 



