﻿LER VED MJØSEN. 191 



under overleiende sand ved Dyren og Ilseng i Løiten, hvor 

 også for en del år siden i liden udstrækuing brændtes tegl. 

 Ingen af stederne er der fnndet skjæl ^). 



Jeg lod medbragte prover af leret fra Præsterud, lige- 

 ledes af ler fra Bådsbougs og Vormens teglværker ved Eidsvold 

 undersøge efter mulig forekommende foraminiferer og dia- 

 tomeer for deraf at få oplysning om eventuel marin afsæt- 

 ning. Resultatet af denne af amanuensis cand. H. H. Gran 

 godhedsfuldt udførte undersøgelse var, at der ikke i nogen af 

 prøverne kunde påvises spor af saltvandsdiatomeer . I leret fra 

 Præsterud fandtes i ganske ringe antal uogie arter af fersk- 

 vandsdiatomeer, nemlig : 



melosira distans og 

 vanheurckia rhomhoides 



begge 1 ganske få exemplarer; uagtet det til slemningen af 

 leret anvendte vand var filtreret, kan det ikke ansees absolut 

 udelukket, at ikke disse ganske små former kan have pas- 

 seret gjennem filtret. I de to øvrige prøver fandtes, trods 

 meget indgående undersøgelse, ikke spor af diatomeer. „IIvis 

 disse lerlag havde været afsat i saltvand", udtaler hr. Gran 

 „vilde sandsynligvis i alle fald enkelte marine diatomeer have 

 været at finde". 



Disse negative resultater af undersøgelserne efter rester 

 af marine former i lerlag bag den romerikske grusryg bevissr 

 nu vistnok ikke fuldt sikkert, at havet ikke alligevel under 

 den første del af den senglaciale stigning kan have havt en 

 kortvarig forbindelse med Mjøsen, — idet våndet bag dam- 

 men trods havforbindelsen muligens kunde have været i den 

 grad brakt, opblandet med smeltevand fra isen, og slamfyldt, 

 at ingen marine organismer kunde leve i sådant vand. 



Hvad angår forekomsten af terrasser^ der maske kunde 

 tydes som marine, da findes heller ikke sådanne i Mjøsens 



1) Ler findes omtrent ikke omkring Hamar; de små forlængst ned- 

 lagte teglværker ved Kåterud i Stange og Disen i Vang, nær 

 Hamar, hentede sit ler op fra Akersvikens bund. 



