﻿214 KRISTIANIAF. SENGLACTALE OG POSTGLAC. NIVÅFORANDR. 



der på mangfoldige steder overmåde smukt frem. Beskri- 

 velsen af forholdene i hvert enkelt tak vilde her kun levere 

 en fremstilling af forskjellige sider ved en og samme sag. 



Hvad der i nærværende tilfælde har en mere umiddelbar 

 interesse er en forholdsvis liden sandgrube, hvis bund, ved 

 interpolation på kartet og ved med aneroidbarometer at gå 

 ud fra 180 meters kurven ved Arvold, fandtes at ligge ca. 

 200 m. o. h. Der såes i denne grop en række vexlende lag 

 af grovere og finere sand med stenede gruslag imellem og 

 dertil en flerhed af lag bestående dels af lerblandet sand og 

 dels af sandblandet ler — lidt lerblandet sand synes at for- 

 herske for sandblandet ler. Lagenes fald er i det store og 

 hele sydligt, men ellers meget variabelt, fra ganske svagt til 

 ti, ja op til fem og tyve grader. I den vertikale, ca. 2,5 m. 

 høie væg tæller man her i den rigt vexlende lagrække ind- 

 leiret lidt lerblandet sand eller ganske fin sand i otte lag af 

 vexlende mægtighed, fra et par centimeter op til tre deci- 

 meter adskilt af decimetertykke og noget mægtigere lag af 

 rødlig sand; opad afsluttes denne lagrække af et vel 3 dm. 

 tykt lag af lidt lerblandet sand. Derover kommer så et ca. 

 2 m. mægtigt lag af samme bsskaffenhed, som det vi også 

 ved Grefsen så afslutte rækken opad. I dette overskyl- 

 ningsgrus findes ved Arvoldgrustaket på samme made indtil 

 meterstore blokke — den øverste del noget oxyderet og i 

 overfladen formuldet. 



I de ovenfor nævnte, indleiede lag af lerblandet sand 

 eller ganske fin sand, selv i det øverste, vel 3 dm. tykke lag 

 af disse, fandtes rester af en meget interessant fauna, om end 

 kun opbevaret i aftryk: 



mytilus edulis, Lin. 

 macoma baltica, Lin. 

 mya Iruncata, Lin. 



Mytilus edulis, Lin. er en liden, langagtig form, den samme 

 som fandtes ved G-refsen. Macoma haltica, Lin. er tildels tem- 

 melig stor, op til L = 21 mm. og B = 26 mm. Der fandtes 



